РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юхименко Глєб Анатолійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , у якому, після зміни предмета позову у порядку ст. 43 ЦПК України, просить:

-розірвати «Угоду на висновок робот у сербському квартирі АДРЕСА_1 », укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09 серпня 2019 року;

-стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1700 євро, сплачених ним для виконання робіт, що в еквіваленті, згідно з офіційним курсом НБУ на 09 грудня 2019 року, становить 44 744,00 гривень;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку у вигляді грошової суми в розмірі 5 500 євро, що в еквіваленті, згідно з офіційним курсом НБУ на 09 грудня 2019 року, становить 151 340,00 гривень;

-стягнути з ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2 729,24 гривень;

-стягнути з ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у сумі 8 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 серпня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом пересилання по месенджеру WhatsUp, було укладено «Угоду на висновок робот у сербському квартирі АДРЕСА_1 ». За умовами угоди ОСОБА_6 повинна була облаштувати квартиру по АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, для надання квартири в оренду для туристів. Вартість вказаних робіт становила 1700 євро. Позивач, за реквізитами, які йому надала ОСОБА_7 , відправив кошти за виконання договору ОСОБА_3 . Роботи повинні були завершити протягом семи днів з моменту отримання платежу. Однак, відповідач-1 взятих на себе зобов`язань не виконала, кошти в сумі 1700 євро йому також не повернула, що в даному випадку є підставою для розірвання угоди на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.

Крім цього, позивач вказує, що відповідно до Угоди, у випадку несвоєчасного виконання Угоди, «за кожен день затримки в кінці роботи потрібно буде стягнути пеню в розмірі 50 євро, яка повинна бути відшкодована Мауро Гозетті». Таким чином, станом на 09 грудня 2019 року, відповідачем-1 прострочено виконання свого зобов`язання, згідно з Угодою на 115 календарних днів за період з 17 серпня по 09 грудня 2019 року включно. Відтак, просить стягнути з відповідача -1 пеню, яка становить 5 750,00 євро (50 євро х 115 днів = 5 750 євро), що в еквіваленті згідно з офіційним курсом НБУ на 09 грудня 2019 року становить 151 340,00 гривень (26,32 гривень за 1 євро).

Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_8 подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позов заперечила повністю. Зазначила, що з ОСОБА_1 вона знайома більше трьох років і жодного разу вони не укладали будь-яких електронних угод, окрім письмового Договору підряду від 23 липня 2018), згідно з яким вона здійснювала йому авторський нагляд, за адресою: АДРЕСА_1 , за яку позивач по сьогодні заборгував їй значну суму коштів, незважаючи на те, що вони домовились про оплату та підписали даний Договір обома сторонами із зазначенням суми коштів власноручно вказаною позивачем у Договорі. Жодних інших договорів, як зазначено у позовній заяві, нею не укладалось та не підписувалось із позивачем. Позивач не переводив на рахунок відповідача-2 кошти в сумі 1700 євро. Надані позивачем докази взагалі не підтверджують факту укладення договору, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, в тому числі і стягнення пені за невиконання неіснуючого зобов`язання.

У подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Правом на подачу до суду відзиву не скористався. Суд поставновив проводити розгляд справи за відсутності відповідача-2 , за наявних у матеріалах справи документами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Італії ОСОБА_9 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 07.02.2018 приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Попович Ю.О., зареєстрованим в реєстрі №924, 925, є власником квартири АДРЕСА_2 .

Звертаючись з даним позовом позивач стверджує, що 09 серпня 2019 року між ним та ОСОБА_5 було укладено «Угоду на висновок робот у сербському квартирі АДРЕСА_1 ».

Угода укладена шляхом пересилання по месенджеру WhatsUp.

За умовами Угоди відповідач-1 повинна була облаштувати квартиру по АДРЕСА_1 для здачу її в оренду туристам.

Цього ж дня, 09 серпня 2019 року, позивач сплатив 1700 євро за реквізитами, наданими Відповідачем-1 на рахунок Відповідача-2 № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк».

На підтвердження цього подав копію деталізації платіжки екстра СЕПА в оригіналі італійською мовою з перекладом на українську.

В цей же день, позивач надіслав Відповідачу-1 файл рахунку для оплати («account for payment»), як доказ оплати. З цього приводу надав роздруківку зі смартфону по месенджеру WhatsUp.

Як зазначає позивач, згідно з Угодою, роботи повинні бути завершені протягом семи днів, з моменту отримання платежу, тобто до 16 серпня 2019 року включно.

Оскільки, станом на 09 грудня 2019 року роботи, передбачені Угодою взагалі не виконані, на усні звернення (телефоном) позивача до відповідача-1, ніякої реакції немає, кошти у сумі 1700 євро йому не повернуто, просить розірвати вказану Угоду від 09 серпня 2019 року в судовому порядку, сплачені кошти в сумі1700 євро стягнути з відповідача-1.

Частина 1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, за приписами ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст.640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

У свою чергу, відповідно до ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Тобто з наведеного полягає, що чинним законодавством України визначено істотні умови договору про надання послуг, до яких віднесено, зокрема, предмет, ціну та строки, які сторони повинні погодити в будь-якому разі.

У той же час, представлений позивачем до матеріалів справи примірник Угоди від 09 серпня 2019 року жодною зі сторін договору не підписаний та не скріплений підписом з боку відповідача.

Відповідно до 2 ст. 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладання електронного підпису завершує створення електронного документа.

Надана позивачем Угода не містить обов`язкових реквізитів, ні підписів сторін, відтак не відповідає вимогам електронного доказу, на який посилається позивач.

Як вбачається з представленої позивачем деталізації платіжки екстра СЕПА, позивачем були здійснено «оплату за ремонт квартири по АДРЕСА_1 » в сумі 1700 євро, на рахунок ОСОБА_3 .

В матеріалах справи міститься також інший платіжний документ, відповідно до якого позивачем скеровано на рахунок відповідача-2 ОСОБА_3 1950 євро.

В той же час, з наявних в матеріалах справи платіжних документів не вбачається, що оплата була проведена на виконання Угоди від 09 серпня 2019 року, призначення платежу не конкретизовано.

Окрім цього, з листування по менеджеру WhatsUp не можна дійти висновку про повний та безумовний акцепт умов запропонованої позивачем Угоди від 09 серпня 2019 року про надання послуг ОСОБА_8 , оскільки зміст вказаних листів є неповним та умовним.

За висновками суду, в жодному з наявних в матеріалах справи документів не міститься конкретних тверджень про укладення між позивачем та відповідачем -1 договору про надання послуг.

Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, оскільки надані позивачем документи не містять жодних конкретних тверджень, які б свідчили про погодження між сторонами істотних умов договору про надання послуг щодо предмету, ціни, строків надання послуг, наявність підписів сторін, суд не приймає означені документи як належні, допустимі та вірогідні докази укладення між сторонами вказаного правочину і, як наслідок, виникнення взаємних прав та обов`язків між сторонами на підставі цього договору.

За цих обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідачів пені в означеному позивачем розмірі.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 03 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.