Справа № 159/3783/22 Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В.
Провадження № 22-ц/802/691/23 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Трикош Н. І.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Захарчука Миколи Івановича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що 16 червня 2020 року близько 19 год 40 хв громадянин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , неправильно оцінивши дорожню ситуацію, під час руху вказаним транспортним засобом по автодорозі, що по вулиці Луцькій в м. Ковель Волинської області, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого під час виконання маневру повороту ліворуч не пересвідчився у його безпечності та не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який на той момент рухався по зустрічній смузі руху в зустрічному напрямку, допустивши зіткнення з вказаним транспортним засобом, при цьому пасажир та власник автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Також у результаті дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України в зв`язку з дійовим каяттям.

В позовній заяві позивачка зазначає, що є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Згідно висновку № 987 експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 203734,00 (двісті три тисячі сімсот тридцять чотири) гривень. За проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 3 500 ( три тисячі п`ятсот) гривень. Тому сума матеріального збитку становить 207 234,00 ( двісті сім тисяч двісті тридцять чотири) гривні.

Крім того, позивачка зазначає, що їй завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінює в 50 000 грн. Зокрема, зазначає, що відповідач, на думку позивача, є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Позивачці були завдані тілесні ушкодження та вона залишилася без транспортного засобу. Її право власності (користування) на транспортний засіб порушено. Транспортний засіб не є для їх сім`ї предметом розкоші, а слугує допомогою у повсякденних справах. Внаслідок ДТП, вона не може вести звичний спосіб життя, її життєві зв`язки порушені через неможливість користуватися транспортним засобом. Такі обставини вплинули не тільки на її звичний ритм, а й на режим життя її сім`ї. Позивачка вказує, що зазнає чималу емоційну напругу та стрес через вплив негативних наслідків дорожньо-транспортної пригоди на її життя. Душевних страждань завдають також труднощі в отриманні відшкодування та небажання добровільної оплати, її душевні страждання пов`язані з чималими витратами та зусилля, які вона змушена нести для відновлення свого права. Оцінюючи заподіяну їй шкоду, остання приймає до уваги наступні обставини: каяття відповідача у вчиненні правопорушення не є щирим, оскільки ОСОБА_4 не цікавиться станом справ, здоров`ям позивача, не реагує на позасудовий порядок вирішення спору, що викликає у неї відчуття відсутності справедливості.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь вартість матеріального збитку в сумі 207 234,00 ( двісті сім тисяч двісті тридцять чотири) гривні; моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень; 10 000 (десять тисяч ) гривень витрати на правову допомогу.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду спричинену в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 203734 (двісті три тисячі сімсот тридцять чотири) гривень 00 копійок, моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а разом 218734 (двісті вісімнадцять тисяч сімсот тридцять чотири) гривень 00 копійок.

Зобов`язано ОСОБА_3 після отримання від ОСОБА_4 повного відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передати ОСОБА_4 залишки автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , який був фізично знищений в результаті дорожньо-транспортної пригоди 16 червня 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) гривень 34 копійки судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Захарчук М. І. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, також мало порушення та не правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну каргу представник позивача адвокат Рущак В. М. частково апеляційну скаргу підтримав, просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а саме: вартість автомобіля до ДТП становить: 203734 грн. Вартість транспортного засобу після ДТП згідно висновку №2242 експертного автотоварознавчого дослідження від 31 серпня 2022 року становить 51 127 (п`ятдесят одна тисяча сто двадцять сім) гривень. Стягнути 152 607 ( сто п`ятдесят дві тисячі шістсот сім ) гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В решті рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 16 червня 2020 року, близько 19 год 40 хв, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неправильно оцінивши дорожню ситуацію, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, під час руху вказаним транспортним засобом по автодорозі, що по вулиці Луцькій в м. Ковель Волинської області, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого, під час виконання маневру повороту ліворуч, не пересвідчився у його безпечності та не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який на той момент рухався по зустрічній смузі руху в зустрічному напрямку, допустивши зіткнення з вказаним транспортним засобом. При цьому пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.06.2021, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК України в зв`язку з дійовим каяттям.

Власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , є ОСОБА_3 .

Згідно висновку №987 експертного автотоварознавчого дослідження від 14.09.2020, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 447 991, 75 грн, а вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 203 734, 00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що ДТП відбулось з вини ОСОБА_4 , який на правовій підставі керував транспортним засобом та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.06.2021, відшкодування має бути стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 визначеного висновком №987 експертного автотоварознавчого дослідження від 14.09.2020, в сумі 203734 грн.

Оскільки відповідач за рішенням суду повинен відшкодувати повну вартість автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , слід зобов`язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_4 автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 .

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана моральна шкода. Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП.

Також, суд бере до уваги ту обставину, що позивачка ОСОБА_3 вже отримала від ОСОБА_4 54000грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що мала місце 16.06.2020, що підтверджується розпискою, написаною нею власноручно від 30.06.2021.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи, а також нормам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що належний ОСОБА_4 транспортний засіб «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 16.06.2020 був застрахований згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0067229 Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), Відповідно до вказаного поліса страхова сума на одного потерпілого становить 260000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130000 грн за шкоду, заподіяну майну; розмір франшизи - 1300 грн.

Про настання страхового випадку ОСОБА_4 повідомив ПрАТ «УПСК» у встановлені законом строки та надав всі необхідні документи для підтвердження страхового випадку та отримання ОСОБА_3 страхового відшкодування.

21.07.2021 ОСОБА_3 звернулася до Рівненського обласного управління ПрАТ «УПСК» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної майну (пошкодження ТЗ унаслідок ДТП) у сумі 128700 грн; про відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю у сумі 16556 грн 30 коп, моральної шкоди у розмірі 5% від страхового відшкодування.

ПрАТ «УПСК» відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що відповідна заява подана після спливу річного строку з дня ДТП.

Позивачка не погодилася із рішенням страховика та звернулася до суду із позовом до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну її здоров`ю в сумі 16556 'грн ЗО коп. та страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження (фізичне знищення) автомобіля, в сумі 128700,00 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування відмовлено. Зазначене рішення не оскаржувалося в апеляційному прядку та набрало законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 зроблено висновок, що право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом - ОСЦПВВНТЗ) узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП і, що ПрАТ «УПСК» правомірно відмовило у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_3 на підставі підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Однак, 14 грудня 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, що зазначений у пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає.

Зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 (справа № 147/66/17, провадження № 14-95цс20) зазначено наступне:

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, ані Закон № 1961 -IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.

Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України).

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуючу право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-ІУ).

Таким чином, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У постанові 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно,якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_2 не можуть бути пред`явлені до ОСОБА_4 в межах ліміту відповідальності страховика, оскільки ОСОБА_4 застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами в ПрАТ «УПСК» згідно страхового полісу № АР/67229.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України судом також встановлено, що ОСОБА_4 щиро покаявся, відшкодував завдані збитки потерпілій ОСОБА_3 , закладу охорони здоров`я, пов`язані з лікуванням потерпілої. Потерпіла не заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям. Цивільний позов потерпілої до обвинуваченого залишено без розгляду за заявою її представника. При цьому в матеріалах справи наявна розписка, написана позивачкою власноручно від 30.06.2021 про відшкодування відповідачем ОСОБА_4 моральної шкоди на суму 54000 грн, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законними та обґрунтованими через порушення норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Захарчука Миколи Івановича задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2023 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді: