Справа № 643/9448/23
Провадження № 2/643/4021/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Степанюк Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 ,. в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 06 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану, м. Харків, актовий запис №382.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що з 06 вересня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка ОСОБА_3 . Посилалася, що подружнє життя в них з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, між ними стали виникати сварки з різного роду питань, що поступово призвело до втрати між ними взаєморозуміння. Зазначила, що подружні відносини між ними припинені, подальше спільне проживання з відповідачем вона вважає неможливим та таким, що суперечитиме її інтересам, строк для примирення просить не надавати. За вказаних обставин, просить розірвати укладений з відповідачем шлюб.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Судові витрати, пов`язані зі сплатою нею судового збору, просила залишити за нею.

Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в поданій заяві зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану, м. Харків, про що в книзі реєстрації актів про одруження 06 вересня 2003 року зроблено запис за №382 та що знаходить своє підтвердження оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 2003 року Фрунзенським районним управлінням юстиції (а.с. 3).

Під час державної реєстрації шлюбу позивач залишила дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації народжень 07 грудня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за №784 та що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14 грудня 2007 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с. 6).

За час спільного проживання між сторонами втрачено взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, бажання їх поновити в подружжя відсутнє, спільне господарство вони не ведуть.

З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Правилами ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За змістом ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що сторонами вчиняються дії, спрямовані на збереження сім`ї.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить його інтересам, та, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Таким чином, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, беручи до уваги фактичні взаємовідносини подружжя, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд доходить висновку про можливість розірвати зареєстрований між сторонами шлюб.

Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки позивач надала суду заяву, в якій просить суд залишити судові витрати за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 81, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану, м. Харків, актовий запис №382, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено і підписано 05 жовтня 2023 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова