Справа №345/3653/23
Провадження № 2/345/998/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2023 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

представника позивача Чміль Ю.В.

представника відповідача Ткачишин С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в режимі відеоконференції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов мотивує тим, що 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками, зокрема за кредитним договором - Заявою-Анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № _CARD від 29.06.2019 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 . На підставі Заяви-Анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація щодо процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту. Банк зобов`язання за кредитним договором виконав, а саме надав відповідачу кредитні кошти. Відповідачем деякий час здійснювалося погашення заборгованості, однак станом на день відступлення права вимоги розмір заборгованості становить 97020,92 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 97020,92 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 04.08.2023 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

31.08.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи довідку АТ «ОТП Банк» від 22.08.2023 з додатками: рух коштів по рахунку та звіт-рахунок. В клопотанні зазначено, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, отриманий кредит та відсотки повністю сплачено.

06.09.2023 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів копію листа-відповіді АТ «ОТП Банк», в якому зазначено, що відповідачем не було здійснено повного погашення за зазначеним договором, а відсутність заборгованості перед банком відсутня у зв`язку з укладення договору факторингу між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент».

20.09.2023 представником позивача подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що відповідач жодним чином не спростовує факт використання кредитних коштів, відповідачем не надано свій розрахунок заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, згідно позовної заяви та доданих додаткових пояснень, просила позов задоволити.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит. Зазначає, що паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору № , а посилання позивача на нього є неправомірним. Розрахунок боргу не відповідає умовам кредитного договору. У зв`язку з цим, просла в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до п.1.1. якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості (а.с.5-9).

Згідно витягу з Додатку №1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023, позивач прийняв право грошової вимоги за кредитним договором № від 29.06.2019 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , загальна сума боргу 97020,92 грн. (а.с.10).

Згідно розділу 1. кредитного договору № від 29.06.2019 року, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: відповідно до пункту 1.1. розмір кредиту - 27722,00 грн. на придбання товару, 350,00 грн. - додаткова послуга банку «СМС+Довідка», що разом становило 28072,00 грн. Згідно п.1.2 договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних (а.с.12).

Розділом 2. кредитного договору № від 29.06.2019 року є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № _CARD від 29.06.2019 року. Згідно п.6 кредитного договору № від 29.06.2019 року, кредитний договір та Заяву анкету укладено в 2-х оригінальних примірниках, кожен з яких має юридичну силу (а.с.12).

До матеріалів справи доданий паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено інформацію про кредитодавця, умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та вартості кредиту, інші умови (а.с.15).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № _CARD, доданого позивачем до позовної заяви, борг ОСОБА_2 становить 97020,92 грн.(а.с.35-55).

29.05.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості на користь нового кредитора ТОВ «Брайт Інвестмент» (а.с.56-58).

Довідкою №27 від 22 серпня 2023 року наданою АТ «ОТП БАНК» встановлено, що станом на 29.05.2020 року ОСОБА_2 погасила повністю тіло кредиту у розмірі 28072, 00 гривні та проценти, відповідно до умов договору у розмірі 1,21 гривні (а.с.84).

Відповідно до Звіту-рахунку за період з 29.06.2019 року по 25.04.2023 року по рахунку № НОМЕР_1 , що був відкритий відповідачці для отримання коштів по кредитній лінії встановлено, що ОСОБА_2 на вказаний рахунок отримала коштів за весь період 640 384,92 гривні та погасила 765 576,98 гривень (а.с.86-106).

Згідно листа АТ «ОТП БАНК» про надання інформації від 05.09.2023 № 68-3-23-23/6430-БТ, 29.06.2019 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № . Відповідно до умов договору клієнту було випущено кредитну карту та відкрио разунок по договору № _CARD від 29.06.2019. Тобто, кредитний договір № від 29.06.2019 одночасно є договором по кредитній карті № _CARD від 29.06.2019. Сума боргу по договору № _CARD від 29.06.2019 на день відступлення боргу становить 97020,92 грн.

Судом встановлено що банк з моменту відкриття кредитної лінії нараховував ОСОБА_2 пільгову ставку у розмірі 0,01% річних (а.с.84).

Термін пільгового періоду у договорі не зазначений.

Відповідно до пункту 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

З огляду на встановлені обставини та зміст укладеного сторонами договору, відсотки за кредитом ( в тому числі за кредитною лінією) банк мав підстави нараховувати у розмірі 0,01% річних .

Отже, з урахуванням зазначеного відсотку, фактично отриманих коштів відповідачкою (640 384,92 гривні) та фактично сплачених нею коштів (765 576,98 гривень), 0,01% річних було погашено відповідачкою.

Зазначене підтверджується випискою по рахунку відповідачки (а.с.86).

Виписка по особовому рахунку є документом, який підтверджує факт видачі кредиту і є належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 30.11.2022 № 214/6975/15-ц; від 25.11.2022 № 1512/2-214/11; від 21.09.2022 № 381/1647/21; від 01.08.2022 № 369/11694/15-ц; від 06.07.2022 № 128/2269/20; від 01.06.2022 № 172/35/16-ц; від 31.05.2022 № 194/329/15-ц; від 25.05.2022 № 219/7527/16; від 25.05.2022 № 645/59/16-ц; від 20.05.2022 № 336/4796/18; від 09.02.2022 № 161/5648/20; від 02.02.2022 № 205/7751/16-ц.

Відповідно до п.2 Кредитного договору Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, що розміщені на офіційному сайті банку у розділі «Дебетні та кредитні картки».

Як вказує представник відповідача, на офіційному сайті банку у розділі «Дебетні та кредитні картки» наявні умови по Кредитна картка «Мані на кармані легка», Кредитна картка GlobalAutoCard та Кредитна картка OTP TicketsTravelCard, умови користування картою «INSTANTCFRD» відсутні. Дане твердження не спростовано представником позивача.

Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (публічний), затверджений наказом №22-1 від 01 лютого 2018 року, наданий позивачем не містить правил користування картою «INSTANTCFRD» (а.с.17-34).

Відповідно пункту 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», до умов пункту 2 Кредитного договору, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, визначену Паспортом споживчого кредиту, що необхідна для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення договору та отримання кредиту на сприятливих для клієнта умовах.

З огляду на що, наявний в матеріалах справи Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладання договору) не є частиною Кредитного договору № від 29.06.2019 року, а посилання позивача на нього не може братися до уваги судом.

Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, де суд указав, що паспорт споживчого кредиту є переддоговірним документом. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № _CARD, доданого позивачем до позовної заяви, борг ОСОБА_2 становить 97020,92 грн. Однак, даний розрахунок, не відповідає умовам кредитного договору: Відповідно до зазначеного розрахунку за період з 01.07.2019 року по 14.03.2023 року ОСОБА_2 використала кредитних коштів на загальну суму 595 736,39 грн та повернула коштів на загальну суму 586 384,92 грн, різниця - 9351,47 гривень. Колонка 5, розрахунку містить нарахування відсотків відповідачці за недозволені перевитрати, (розмір відсотку який застосовувався до нарахування позивач не зазначає) на загальну суму 87 519,45 гривень. Однак, умовами договору не передбачені будь-які нарахування такого виду, тому зазначена сума нічим не обгрунтована та не може братися до уваги судом (а.с.35-55).

У цьому ж розрахунку вказано за липень 2019 року , що ОСОБА_3 отримала кредитних коштів на загальну суму 5 000 гривень, а 29 липня 2019 року банк нарахував на цю суму відсотки за користування у розмірі 106,85 гривень (за 29 днів), що становить 2% від отриманого кредиту ( і так за весь період), однак такий період та розмір відсотків сторони не узгоджували у кредитному договорі. Розрахунок містить нарахування відсотків за овердрафт, однак, ні овердрафт, ні його відсоток не передбачені умовами договору. Позивач просить стягнути 54 000 гривень заборгованості за тілом кредиту (розрахунку на підтвердження наявності такого боргу не надає), а також 43020,92 гривень пені - розрахунок теж відсутній.

З огляду на це, наданий позивачем розрахунок боргу не відповідає умовам Кредитного договору, що укладений сторонами. Правила надання банківських послуг Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в кредитному договорі, який безпосередньо підписаний відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

У Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 156/268/21 зроблено висновок про те, що при вирішенні спору спростувати доводи позову покладається на відповідача, а не на суд, проте це означає лише те, що у такому випадку суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даній справі з огляду на суперечливість наданих позивачем доказів, позивач не довів під ставність позовних вимог, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України).

З огляду на викладене, враховуючи, що матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 погасила кредит у повному розмірі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.09.2023.

Головуючий