Справа № 729/1819/23
2-о/729/32/23 р.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2023 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки ,-

в с т а н о в и л а :

Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява, яка подається в порядку окремого провадження повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтею 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим для тієї чи іншої справи окремого провадження.

Згідно положень ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюєтьсяЦивільним процесуальним кодексом України.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, що визначено ч. 1 ст. 41 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За змістом ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування.

Призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення опіки над недієздатними особами, а саме за поданням відповідного органу.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що остання просить визнати ОСОБА_2 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Проте зміст заяви не містить даних, що органом опіки та піклування таке подання виносилось, хоча вимога з даного питання пред`явлена. Також не додано до заяви відповідного подання (рішення) органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною особою, при тому, що наявність такого подання є обов`язковим для ухвалення судом рішення за результатами розгляду заяви про визнання особи недієздатною.

Так, фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про призначення її опікуном (піклувальником). До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника).

Однак, в заяві відсутні відомості щодо наявності такої заяви особи, яка просить призначити її опікуном та посилання на докази, що особа зверталась до відповідного органу опіки і піклування з даного питання. Доказів стосовно того, що ОСОБА_1 може бути опікуном (піклувальником) не надано.

Враховуючи вищевикладене, заявнику необхідно надати суду висновок органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном над недієздатною особою, або докази звернення з цього питання до органів опіки та піклування.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Отже подана нею заява має недоліки, які необхідно усунути.

Суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 , 297 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає час для виправлення недоліків.

Якщо завник відповідно до ухвали суду у встановлений строк усуне недоліки заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 185 ч.1 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки залишити без руху та надати час для усунення недоліків п`ять днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Бойко