ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3265/23 Справа № 234/6083/21 Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д.Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 січня 2022 року,

по справі за позовом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшов позов Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що у червні 2020 року при перевірці первинних документів з обліку заробітної плати, а саме розрахункових листів, відділом оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було виявлено факт надмірно виплачених коштів заробітної плати за І половину червня 2020 року у сумі 285581,01 грн., які були перераховані, на картковий рахунок головного спеціаліста Маріупольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 . Виплачена сума перевищує суму її нарахованої заробітної плати за червень 2020 року і як наслідок заборгованість працівника перед Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на кінець поточного місяця складала 275790,72 грн. Вказані кошти добровільно не повернуто на розрахунковий рахунок загального фонду державного бюджету Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Надмірне нарахування та виплата заробітної плати працівнику призвело до безпідставного витрачання Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) бюджетних коштів. Відповідальною особою за правильність нарахування заробітної плати працівникам відділів державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зокрема за І половину червня 2020 року була ОСОБА_1 , яка відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) «Про призначення ОСОБА_1 » від 03.01.2020 № 5/к працювала на посаді провідного спеціаліста відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Відносно ОСОБА_1 дисциплінарною комісією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) проведено дисциплінарне провадження за результатами розгляду якого було встановлено, що при виплаті заробітної плати за І половину червня 2020 року головному спеціалісту Маріупольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 було помилково перераховані кошти у розмірі 275 790,72 грн. Відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Харків) від 05.06.2020 року №2015/к «Про присвоєння чергового рангу державного службовця ОСОБА_3 » ОСОБА_3 було присвоєно черговий ранг державного службовця. Відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.06.2020 року № 2016/к «Про присвоєння чергового рангу державного службовця ОСОБА_4 » останній також було присвоєно черговий ранг державного службовця. Дані накази було внесено до програми ІС-ПРО головним спеціалістом відділу організації роботи та розвитку персоналу у Донецькій області Управління персоналу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та у відповідній графі Дата призначення останнім були внесені дати призначення на посади ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , замість дати призначення чергового рангу державного службовця. На підставі помилково внесених даних в програму провідним спеціалістом відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Погрецькою С.А. було сформовано розрахунково-платіжні відомості по заробітній платі. Однак, останньою не було належним чином здійснено та перевірено нарахування заробітної плати на підставі первинних документів відповідно до чинного законодавства. Внаслідок чого ОСОБА_5 , провідному спеціалісту Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану та ОСОБА_2 , головному спеціалісту Маріупольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Харків) було надмірно нараховані та у подальшому виплачені кошти. На час розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_5 повернула на рахунки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надмірно отримані кошти, а ОСОБА_2 не були повернуті кошти у розмірі 275 790,72 грн. Відповідно до посадової інструкції провідного спеціаліста ОСОБА_1 , затвердженої начальником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 20.12.2019, провідний спеціаліст, зокрема, здійснює проведення розрахунків з оплати праці з основними та додатково залученими працівниками відділів державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та додатково залученими працівниками державних нотаріальних контор Донецької області, Донецького обласного державного нотаріального архіву шляхом опрацювання наказів з особового складу, оплати праці, табелів обліку використання робочого часу, інших первинних документів відповідно до законодавства, нарахування матеріального забезпечення за листками непрацездатності та інших; формування та забезпечення обліку розрахунково-платіжних відомостей по заробітній платі за відповідний період основних та додатково залучених працівників відділів державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та додатково залучених працівників державних нотаріальних контор Донецької області, Донецького обласного державного нотаріального архіву; надання працівникам основним та додатково залученим працівникам відділів державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та додатково залученим працівникам державних нотаріальних контор Донецької області, Донецького обласного державного нотаріального архіву розрахункові листки про суми нарахованої та виплаченої заробітної плати та утримань; складання довідок про заробітну плату заробітну плату основним та додатково залученим працівникам відділів державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та додатково залученим працівниками державних нотаріальних контор Донецької області, Донецького обласного державного нотаріального архіву; формування документів постійного та тимчасового зберігання для передачі до архіву; забезпечення повного та достовірного відображення інформації, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, несе відповідальність за зберігання первинних документів в належному стані; проведення підготовки оперативної інформації з питань оплати праці за вимогою начальника відділу та приймати участь у складанні фінансової звітності управління на основі даних бухгалтерського обліку. Тобто, саме до посадових обов`язків ОСОБА_1 віднесено проведення розрахунків з оплати праці шляхом опрацювання наказів з особового складу, оплати праці, табелів обліку використання робочого часу, інших первинних документів відповідно до законодавства. Однак, всупереч положень, закріплених у статті 8 Закону України «Про державну службу» та обов`язків передбачених посадовою інструкцією, ОСОБА_1 здійснила лише вибіркову перевірку розрахункових листів га помилка даних у програмі, та як наслідок, невірне нарахування заробітної плати, нею залишились непоміченими. За результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно провідного спеціаліста відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_1 , наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.07.2020 № 2790/К до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Тобто, саме з вини ОСОБА_1 Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Харків) завдано матеріальної шкоди на суму 275 790,72 грн., у зв`язку з проведенням безпідставної та надмірної виплати заробітної плати ОСОБА_2 за І половину червня 2020 року. У зв`язку зі звільненням 04.08.2020 року ОСОБА_1 з посади, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) позбавлене можливості звернутися до неї в порядку, передбаченому ст. 82 Закону України «Про державну службу» про відшкодування шкоди, завданої з її вини. Просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріальну шкоду в розмірі 275790,72 грн., а також судові витрати в загальній сумі 5271,87 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 січня 2022 року позовні вимоги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріальну шкоду в сумі 10610,47 грн., судовий збір в сумі 202,82 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.01.2022 року по справі № 234/6083/21 в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 січня 2022 року просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 січня 2022 року по справі № 234/6083/21 та залишити вказане рішення без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у червні 2020 року при перевірці розрахункових листів, відділом оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було виявлено факт надмірно виплачених коштів заробітної плати за І половину червня 2020 року у сумі 285581,01 грн., які були перераховані, на картковий рахунок головного спеціаліста Маріупольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 , що підтверджується рахунковим листом за червень 2020 року та випискою по рахунку від 15.06.2020 року на картковий рахунок ОСОБА_6 . Виплачена сума перевищувала суму її нарахованої заробітної плати за червень 2020 року, що потягнуло за собою виникнення заборгованості працівника перед Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в сумі 275790,72 грн.

31.07.2020 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернулося до Жовтневого районного суду міста Маріуполя з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2 у сумі 275790,72 грн., які були нею безпідставно отримані.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 26.11.2020 року у задоволені позову Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до ОСОБА_2 про стягнення коштів в 275790,72 грн. було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 09.02.2021 року вказане рішення було залишено без змін.

Відповідно до вказаних рішення та постанови, останніми було встановлено, що грошові кошти були виплачені Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Харків) добровільно та ОСОБА_2 отримала спірні кошти у вигляді заробітної плати-авансу за першу половину червня 2020 року без рахункової помилки та без недобросовісності з її боку.

Відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 5/к від 03.01.2020 року ОСОБА_1 з 03.01.2020 року була призначена на посаду провідного спеціаліста відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Згідно з наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.07.2020 № 2790/К до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, у зв`язку з тим, що остання всупереч положень ст. 8 Закону України «Про державну службу» та обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, здійснила лише вибіркову перевірку розрахункових листів, не помітила помилку даних у програмі, що призвело до невірного нарахування заробітної плати, у тому числі ОСОБА_2 в сумі 275790,72 грн.

Відповідно до пояснювальної записки ОСОБА_1 остання зазначила, що у червні 2020 року при нарахуванні заробітної плати за І половину червня 2020 року головному спеціалісту Маріупольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шамлі В.О. помилково була нарахована заробітна плата за І половину червня на загальну суму 285581,01 грн. При розрахунку заробітної плати за І половину червня працівником відділу Управління персоналу у Донецькій області був внесений до програми наказ від 05.06.2020р. №2015/к про присвоєння чергового рангу державного службовця ОСОБА_2 , як з`ясувалось внесення відбулось некоректно, що призвело до помилкового розрахунку суми заробітної плати за І половину червня 2020 року. Нею вищезазначений наказ отримано 22.06.2020 року, тому підстави для контролю розрахункових сум на момент закриття заробітної плати за І половину червня 2020 року були відсутні. Повідомила, що у червні розпочався період нарахування та виплати відпусток, у зв`язку з великою завантаженістю в роботі при нарахуванні заробітної плати за І половину червня 2020 року вона дотримувалась вибіркового методу перевірки розрахункових листів, а саме: кому нараховувались відпускні, матеріальна допомога, лікарняні, тощо. По працівникам яким нараховувалась заробітна плата за І половину червня 2020 року за відпрацьований час розрахункові листи вона переглядала побіжно, оскільки нарахування здійснюється автоматизовано за допомогою програмного забезпечення. Після виплати заробітної плати за І половину червня 2020 року вона перебувала у щорічній відпустці з 15.06.2020 по 21.06.2020 року у зв`язку з чим перевірити розрахункові листи не вбачалось можливим.

Відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 2844/к від 31.07.2020 року ОСОБА_1 з 04.08.2020 року було звільнено з посади провідного спеціаліста відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з переведенням для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Донецькій області.

Стаття 130 КЗпП України містить загальні підстави та умови матеріальної відповідальності працівників.

Так, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Отже, підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Згідно з частиною 2 статті 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

З урахування викладеного, до категорії прямої дійсної шкоди, в даному випадку, належать витрати, спричинені зайвими виплатами на користь працівників (основної та додаткової заробітної плати, сум компенсацій, допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, інших виплат), при відсутності можливості стягнення цих сум із працівників, які безпідставно одержали відповідні суми.

Протиправна поведінка працівника це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. Зі змісту частини 2 статті 130 КЗпП України матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що до посадової інструкції провідного спеціаліста відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 29.12.2019, з якою ОСОБА_1 була ознайомлена 03.01.2020, в її обов`язки входило проводити розрахунки з оплати праці з основними та додатково залученими працівниками відділів ДРАЦС у Донецькій області шляхом опрацювання наказів з особового складу, оплати праці, табелів обліку використання робочого часу, інших первинних документів.

Відповідно до витягу з Положення з організації ведення бухгалтерського обліку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) підставою для нарахування заробітної плати є первинні документи.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що належними та допустимими доказами матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_1 , відповідно до яких остання здійснила нарахування ОСОБА_2 у розмірі 275790, 72 грн. не на підставі первинних документів та без перевірки правильності нарахування заробітної плати вищевказаному працівнику, оскільки цей факт підтверджено у судовому засіданні в суді першої інстанції самою відповідачкою.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що факт спричинення ОСОБА_1 матеріальної шкоди позивачу, завданої під час виконання останньою її трудових обов`язків, доведений у судовому засіданні та підтверджується наданими доказами, які є належними, достовірними та достатніми в розумінні діючого процесуального закону.

Згідно із статтею 132 ЦПК України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що працівники, які не є керівниками підприємства (установи, організації) і структурних підрозділів на підприємстві або їх заступниками, за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними трудових обов`язків, несуть матеріальну відповідальність за частиною 1 статті 132 КЗпП України, крім випадків, для яких стаття 134 КЗпП передбачена повна матеріальна відповідальність.

Згідно до ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючі, що ОСОБА_1 не підпадає під підстави, визначені у ст. 134 КЗпП України, зокрема з останньою не було укладено письмовий договір про взяття нею повної матеріальної відповідальності, а також відповідно до законодавства на неї не було покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, посадова інструкція провідного спеціаліста відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яку обіймала ОСОБА_1 також не передбачає покладення на неї повної матеріальної відповідальності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з останньої на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі її середнього місячного заробітку, що відповідає положенням ст.132 КЗпП України.

Середньомісячний заробіток ОСОБА_1 становить 10610,47 грн., що підтверджується довідкою, наданою Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції ( м. Харків), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкоду в сумі 10610,47 грн.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, оскільки з відповідачем ОСОБА_1 не було укладено письмовий договір про взяття нею повної матеріальної відповідальності, а також відповідно до законодавства на неї не було покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, посадова інструкція провідного спеціаліста відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) також не передбачає покладення на неї повної матеріальної відповідальності, однак оскільки все ж таки шкода була завдана працівником то з останньої на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода лише в розмірі її середнього місячного заробітку, що відповідає положенням ст.132 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні частини позовних вимог та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги, що управлінню було завдані матеріальні збитки саме ОСОБА_1 , як посадовою особою управління, а тому повинні бути застосовані вимоги ст.134 КЗпП України, колегія суддів ставиться критично, оскільки з ОСОБА_1 не було укладено письмовий договір про взяття нею повної матеріальної відповідальності, відповідно до законодавства на неї не було покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, посадова інструкція провідного спеціаліста відділу оплати праці не передбачає покладення на неї повної матеріальної відповідальності, а тому вимоги ст.134 КзпП України не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки вказані обставити підпадають лише під вимоги ст.132 КЗпП України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні частини позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова