ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 6-91/08

Апеляційне провадження № 22ск/4823/25/23

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Онищенко О.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 серпня 2008 року ухваленого у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Не погоджуючись з рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 серпня 2008 року, ОСОБА_1 28 березня 2023 року, згідно поштового конверту, подав заяву до Новозаводського районного суду м. Чернігова про скасування рішення третейського суду та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.04.2023 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду передано на розгляд Чернігівському апеляційному суду.

Заява ОСОБА_1 ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15.05.2023 була залишена без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 455 ЦПК України. В наданий судом строк недоліки заявником усунуто в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.07.2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено та поновлено пропущений строк на подання вище зазначеної заяви, відкрито провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності».

Звертаючись до апеляційного суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 серпня 2008 року ухваленого у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 вказував: що він не брав участі під час розгляду справи тритейським судом; про прийняття рішення у третейській справі не був обізнаний, повісток з повідомленням про розгляд справи за адресою проживання : АДРЕСА_1 не отримував; про прийняте рішення третейським судом та видачу виконавчого документу на його підставі дізнався лише 14.03.2023 року під час ознайомлення його адвоката з матеріалами цивільної справи № 6-665/11 року за поданням старшого державного виконавця ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 додано до заяви про скасування рішення третейського суду клопотання про ознайомлення із матеріалами справи від 16.02.2023 року ( з відповідною відміткою суду ) та відповідь адресовану відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , яку надавала на запит Державна Прикордонна служба України.

Встановлено, що рішення у справі за позовом Закритого акціонерного товариства « Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 29 серпня 2008 року. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 1 жовтня 2008 року заяву ЗАТ « Альфа-Банк» про видачу виконавчого документу задоволено, видано ЗАТ « Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29.08.2008 року по цивільній справі № 111 Третейського суду.

Перевірити чи повідомлявся належним чином ОСОБА_1 про розгляд справи третейським судом, Новозаводським судом М. Чернігова та чи отримував він відповідні рішення судів є неможливим, оскільки третейський суд на запити апеляційного суду третейську справу не надав, а матеріали цивільної справи №6-91/08 року знищені за терміном зберігання.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди.

Звернення до третейських судів щодо розгляду та розв`язання юридичних спорів, що належать до їхньої компетенції, ґрунтується на вільному волевиявленні сторін спору, є одним зі способів здійснення права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 4 Закону України «Про третейські суди» визначає серед інших такі принципи організації і діяльності третейського суду: законності (пункт 1), незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові (пункт 2), змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 4), всебічності, повноти та об`єктивності вирішення спорів (пункт 10).

Відповідно до положень ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 454 ЦПК України і частини другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду із заявою про його скасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів:

1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом;

2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України).

Частина сьома статті 454 ЦПК України містить правило про те, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, повертається.

Рішенням Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року у справі № 3-9/2019(206/19) за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 Цивільного процесуального кодексу України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 Цивільного процесуального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata».

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 759/18283/19.

Водночас на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/11119/17.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг та заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За відсутності підстав для залишення заяви про скасування рішення третейського суду без руху, повернення заяви чи відмови у відкритті провадження суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі та витребовує матеріали третейської справи.

Тобто за процедурою, визначеною процесуальним законом, апеляційний суд при відкритті провадження і за наявності клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення третейського суду, вирішує питання про поновлення строку на оскарження, покладаючись на добросовісну поведінку учасників справи та перевіряючи наявність обставин, на які покликається заявник у клопотанні про поновлення строку на підставі доказів, наданих самим заявником.

Відкриваючи провадження у справі та вирішуючи питання про витребування матеріалів третейської справи, апеляційний суд, враховуючи презумпцію добросовісної поведінки ОСОБА_1 , дійшов висновку, що наведені ним обставини, а саме: необізнаність про розгляд справи третейським судом та ухваленим у справі рішенням , звернення до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 6-665/11 року 14.03.2023 року, свідчать про те, що сторона заявника демонструє намагання отримати належні докази на підтвердження розглянутої відносно нього справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто діє добросовісно.

Сукупність зазначених підстав свідчила про наявність підстав для відкриття провадження у справі та перевірки доводів ОСОБА_1 щодо порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням третейського суду.

Водночас, після надходження матеріалів цивільної справи № 6-665/11 року за поданням старшого державного виконавця ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу та витягу з виконавчого провадження №11452541, заперечень позивача по третейській справі на заяву про скасування рішення третейського суду, встановлено, що виконавчий лист виданий на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 1 жовтня 2008 року на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29.08.2008 року по цивільній справі № 111 Третейського суду було пред`явлено до виконання 18.02.2009 року, постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2009 року накладено арешт на автомобілі: MITSUBISI PAJERO SPORT 3.0 д.н.з. НОМЕР_1 , MITSUBISI PAJERO WAGON 3.2 д.н.з. НОМЕР_2 , ВMW 7351 д.н.з. НОМЕР_3 , 26.03.2009 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, 8.09.2009 року винесено постанову державного виконавця про примусовий привід боржника, 28.02.2011 року працівниками УДАІ ГУМВСУ у Львівській області затримано автомобіль MITSUBISI PAJERO WAGON 3.2 д.н.з. НОМЕР_2 та в подальшому виконавчою службою автомобіль було реалізовано, частково було виконано рішення третейського суду. Про обізнаність щодо вилучення автомобіля та його реалізацію на виконання рішення суду апеляційному суду в ході розгляду справи повідомляв і представник ОСОБА_1 адвокат Винниченко М.П.

Отже, ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи третейським судо та ухваленим у ній рішенням ще у лютому 2011 року.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з матеріалами третейської справи та отримати рішення суду, добросовісно користуючись належними йому процесуальними правами та неухильно виконуючи процесуальні обов`язки, зокрема, цікавлячись з розумним інтервалом часу провадженням у справі.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на оскарження судового рішення особа, яка має намір подати заяву на скасування рішення третейського суду, повинна вчиняти всі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судового рішення.

Встановлено, що, будучи достовірно обізнаним про судове рішення за яким стягується кредитна заборгованість та реалізоване майно на його виконання, ОСОБА_1 не намагався його оскаржити з розумним інтервалом часу.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Передбачений нормами процесуального закону строк на касаційне оскарження є присічним (преклюзивним). З його спливом особа втрачає право на оскарження, за винятком випадків неповідомлення особи про розгляд справи та виникнення обставин непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за рамки та екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Подавши заяву про скасування рішення третейського суду 10 квітня 2023 року, тобто після спливу більше 14 років з дня ухвалення рішення третейського суду 29.08.2008 року), ОСОБА_1 не довів, що він не був обізнаний про наявність рішення третейського суду та існують обставини непереборної сили, які є причиною такого тривалого пропуску строку на оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Також суд зазначає, що поновлення строку на оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не

є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання

у принцип «res judicata». При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Поновлення строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду (понад 14 років), та за підстав, які не можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності.

Оскільки на стадії відкриття провадження за відсутності матеріалів третейської справи та справи про видачу виконавчого листа суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості перевірити викладені обставини, після надходження матеріалів цивільної справи № 6-665/11 року та витягу з виконавчого провадження №11452541, заперечень позивача по третейській справі на заяву про скасування рішення третейського суду встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність рішення третейського суду про стягнення з нього заборгованості ще у лютому 2011 року, а заява про скасування рішення третейського суду подана більше як через 14 років після його ухвалення, то апеляційний суд дійшов висновку про відсутність об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення відповідача по третейській справі ОСОБА_1 чи були пов`язані із перешкодами або труднощами, для своєчасного подання заяви.

Наведене дає підстави для висновку, що провадження у цій справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 454 ч.ч.5, 7 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 серпня 2008 року ухваленого у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на кредитним договором та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому для оскарження рішення суду, до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: