Справа № 473/4123/23
РІШЕННЯ

іменем України

"21" вересня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., розглянувши у підготовчому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09 листопада 2018 року.

Позивачка, як спадкоємець за законом, прийнявши спадщину, звернулася до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька. Проте нотаріус відмовив позивачці в посвідченні спадкових прав щодо нерухомого майна з тієї підстави, що постановою Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 26 червня 2017 року в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на утримання позивачки аліментів накладений арешт на нерухоме майно боржника. Арешт станом на дату оформлення спадщини не знятий.

В той же час виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на нерухоме майно спадкодавця, 19 жовтня 2017 року закінчено на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а матеріали виконавчого провадження знищено в зв`язку з закінченням строків їх зберігання, а тому припинення чинності арешту в межах виконавчого провадження неможливе.

Враховуючи вказані обставини, виходячи з того, що позивачка, прийнявши спадщину в передбаченому законом порядку, позбавлена можливості її оформити, ОСОБА_1 просила зняти арешт з нерухомого майна, накладений постановою державного виконавця від 26 червня 2017 року.

В підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала.

Представник третьої особи без самостійних вимог в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації, необхідної для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачкою позовних вимог у підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09 листопада 2018 року.

Позивачка, прийнявши спадщину, звернулася до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька. Проте нотаріус відмовив позивачці в посвідченні спадкових прав щодо нерухомого майна з тієї підстави, що постановою Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 26 червня 2017 року в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на утримання позивачки аліментів накладений арешт на нерухоме майно боржника. Арешт станом на дату оформлення спадщини не знятий.

В той же час виконавче провадження № 51944809, в межах якого накладено арешт на майно спадкодавця, було закінчено 19 жовтня 2017 року на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку зі смертю стягувача), а матеріали виконавчого провадження знищено в зв`язку з закінченням строків їх зберігання, тому припинення чинності арешту в межах виконавчого провадження неможливе.

Аналізуючи вимоги позивачки, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню в разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч.2,3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.ч1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів вбачається, що на час розгляду справи на виконанні у Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні будь-які виконавчі документи, в тому числі щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, а виконавче провадження № 51944809 з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь органів опіки, державних установ та інших осіб, на утриманні яких перебувала позивачка, знищене в зв`язку з закінченням строку його зберігання.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Таким чином, прийнявши у визначеному порядку як спадкоємиць за законом, позивачка набула права на спадщину, до складу якої входить вищевказаний житловий будинок.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що позивачка, яка не є стороною виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт та не може оскаржити з цих підстав дії або бездіяльність державного виконавця, фактично набула у власність належний спадкодавцю будинок, проте не може його оформити в зв`язку з накладенням арешту, який підлягає зняттю, проте не може бути знятим державним виконавцем у межах виконавчого провадження з підстави закінчення строку зберігання та знищення матеріалів виконавчого провадження, а тому вказаний арешт підлягає зняттю в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, що накладений постановою Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 26 червня 2017 року в межах здійснення виконавчого провадження № 51944809, боржник ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21104619 (спеціальний розділ) від 26 червня 2017 року, державний реєстратор: Червона Яна Валеріївна, Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан