Провадження № 2/638/1340/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія", ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ТОВ «Луцька аграрна компанія» звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Луцька аграрна компанія» частину основного боргу за договором позики від 30 серпня 2017 року у сумі 2 687 139,49 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що відповідно до умов договору позики від 30 серпня 2017 року укладеного між ОСОБА_4 (далі за текстом - позичальник) та ТОВ Луцька аграрна компанія (далі за текстом позикодавець), ТОВ Луцька аграрна компанія передано а ОСОБА_4 прийнято у власність грошові кошти в сумі 27820000 грн. Відповідно до п. 1 зазначеного договору позики, факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики або гроші перераховуються на розрахунковий рахунок позичальника у безготівковому порядку. На виконання п. 1 договору позики, ТОВ Луцька аграрна компанія було перераховано грошові кошти на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 у безготівковому порядку. Додатковою угодою №1 від 30 листопада 2018 року до договору позики від 30 серпня 2017 року було встановлено строк повернення позики не пізніше 31 грудня 2020 року. Відповідно до п. 2 договору позики (із внесеними змінами) , встановлений договором строк повернення позики у сумі 27820000 грн. сплинув 31 грудня 2020 року. 29 серпня 2019 року відповідач здійснив часткове повернення позики у сумі 2445721,02 грн.

ТОВ Луцька аграрна компанія звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4 частини позики у сумі 10000000 грн. За наслідками розгляду вказаної справи судом ухвалено рішення від 31 серпня 2021 року про задоволення позовних вимог ТОВ Луцька аграрна компанія в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_4 частину основного боргу за договором позики від 30 серпня 2017 року у сумі 10000000 грн. Також позивач зазначає, що ТОВ Луцька аграрна компанія відступило право вимоги за договором позики від 30 серпня 2017 року новим кредиторам на загальну суму 12687139,49 грн., а саме: ОСОБА_3 за договором про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28 квітня 2021 року (зі змінами) на суму 7687139,49 грн. та ОСОБА_5 за договором про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-2 від 28 квітня 2021 року на суму 5000000 грн. Таким чином, сума заборгованості (основного боргу) ОСОБА_4 перед ТОВ Луцька аграрна компанія за договором позики на сьогоднішній день становить 2687139,49 грн. (без урахування індексу інфляції, 3% річних та суми стягнення (10000000 грн.) за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

29 листопада 2022 року до суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що дійсно 03 серпня 2017 року між ОСОБА_4 та ТОВ Луцька аграрна компанія був укладений відповідний договір позики б/н. Проте строк повернення позики за ним становить не 31 грудня 2020 року як зазначає позивач а до 31 грудня 2032 року у відповідності до додаткової угоди до договору позики від 26 грудня 2019 року. Таким чином, станом на день надання відзиву строк сплати за договором позики між відповідачем та позивачем не настав у зв`язку з чим, право позивача не порушено.

04 листопада 2022 року ТОВ Луцька аграрна компанія звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ Луцька аграрна компанія інфляційні витрати у сумі 2264025,17 та три відсотки річних у розмірі 575935,60 грн. за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року грн. у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до умов договору позики від 30 серпня 2017 року укладеного між ОСОБА_4 (далі за текстом - позичальник) та ТОВ Луцька аграрна компанія (далі за текстом позикодавець), ТОВ Луцька аграрна компанія передано а ОСОБА_4 прийнято у власність грошові кошти в сумі 27820000 грн. Відповідно до п. 1 зазначеного договору позики, факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики або гроші перераховуються на розрахунковий рахунок позичальника у безготівковому порядку. На виконання п. 1 договору позики, ТОВ Луцька аграрна компанія було перераховано грошові кошти на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 у безготівковому порядку. Додатковою угодою №1 від 30 листопада 2018 року до договору позики від 30 серпня 2017 року було встановлено строк повернення позики не пізніше 31 грудня 2020 року. Відповідно до п. 2 договору позики (із внесеними змінами) , встановлений договором строк повернення позики у сумі 27820000 грн. сплинув 31 грудня 2020 року. 29 серпня 2019 року відповідач здійснив часткове повернення позики у сумі 2445721,02 грн.

ТОВ Луцька аграрна компанія звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4 частини позики у сумі 10000000 грн. За наслідками розгляду вказаної справи судом ухвалено рішення від 31 серпня 2021 року про задоволення позовних вимог ТОВ Луцька аграрна компанія в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_4 частину основного боргу за договором позики від 30 серпня 2017 року у сумі 10000000 грн.

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за договором позики від 30 серпня 2017 року позивач звернувся з вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2022 року ОСОБА_6 передано цивільну справу №638/6228/22 за позовом представника ТОВ «Луцька аграрна компанія» адвоката Бородіна Т.В. до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних для вирішення питання про об`єднання в одне провадження з цивільною справою №638/20304/21 за позовом ТОВ «Луцька аграрна компанія» до ОСОБА_4 про стягнення частини заборгованості за договором позики, яка знаходиться у провадженні судді Дзержинського районного суду м.Харкова Рибальченко Л.М.

17 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 в якому просить: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики б/н від 30 серпня 2017 року у сумі 2937270,22 грн. право вимоги якої виникло на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28 квітня 2021 року (зі змінами); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційні витрати у розмірі 186706,50 грн. та три відсотки річних у розмірі 49973,83 грн. за період з 01 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до умов договору позики від 30 серпня 2017 року укладеного між ОСОБА_4 (далі за текстом - позичальник) та ТОВ Луцька аграрна компанія (далі за текстом позикодавець), ТОВ Луцька аграрна компанія передано а ОСОБА_4 прийнято у власність грошові кошти в сумі 27820000 грн. Відповідно до п. 1 зазначеного договору позики, факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики або гроші перераховуються на розрахунковий рахунок позичальника у безготівковому порядку. На виконання п. 1 договору позики, ТОВ Луцька аграрна компанія було перераховано грошові кошти на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 у безготівковому порядку. Додатковою угодою №1 від 30 листопада 2018 року до договору позики від 30 серпня 2017 року було встановлено строк повернення позики не пізніше 31 грудня 2020 року. Відповідно до п. 2 договору позики (із внесеними змінами) , встановлений договором строк повернення позики у сумі 27820000 грн. сплинув 31 грудня 2020 року. 29 серпня 2019 року відповідач здійснив часткове повернення позики у сумі 2445721,02 грн.

28 квітня 2021 року між ОСОБА_3 та ТОВ Луцька аграрна компанія було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 28/04-1 від 28 квітня 2021 року. 14 липня 2021 року між ОСОБА_3 та ТОВ Луцька аграрна компанія було укладено додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28 квітня 2021 року. Відповідно до умов зазначеного договору (зі змінами) ТОВ «Луцька аграрна компанія» (далі за текстом - первісний кредитор) відступило ОСОБА_3 (далі за текстом - новий кредитор) право вимагати від Боржника ( ОСОБА_4 ) часткового виконання зобов`язань за договором позики б/н від 30 серпня 2017 року, укладеного між ТОВ «Луцька аграрна компанія» та ОСОБА_4 , а саме: право грошової вимоги з повернення частини позики v сумі 7 687 139,49 грн. Пунктом 1.3. Договору встановлено, що за цим вказаним договором новий кредитор набуває право вимагати від боржника часткового виконання зобов`язань за Основним договором, а саме: право грошової вимоги з повернення частини позики у сумі 7 687 139,49 грн.

Позивач також зазначає, що частину грошових вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , які виникли у ОСОБА_3 на підставі договору позики б/н від 30.08.2017 року та договору про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28.04.2021, у сумі 4 749 869,27 грн. було припинено зарахуванням на підставі ст. 601 ЦК України за заявами ОСОБА_3 . Враховуючи умови договору про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28.04.2021 (зі змінами), за яким ОСОБА_3 було відступлено право часткової грошової вимоги до ОСОБА_4 з повернення позики у сумі 7 687 139,49 грн., заяв ОСОБА_3 від 03.05.2021 та від 10.06.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог, заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 за договором позики від 30.08.2017, на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28.04.2021, становить 2 937 270.22 грн. Зазначена заборгованість (сума основного боргу) на день складання цієї позовної заяви відповідачем не погашена у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 13 грудня 2022 року передано цивільну справу №638/6575/22 за позовом представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляції для вирішення питання про об`єднання в одне провадження з цивільною справою №638/20304/21 за позовом ТОВ «Луцька аграрна компанія» до ОСОБА_4 про стягнення частини заборгованості за договором позики, яка знаходиться у провадженні судді Дзержинського районного суду м.Харкова Рибальченко Л.М.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2022 року матеріали цивільної справи №638/6575/22 за позовом представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляції та цивільної справи №638/6228/22 за позовом ТОВ «Луцька аграрна компанія» до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних об`єднано в одне провадження з цивільною справою №638/20304/21 за позовом ТОВ "Луцька аграрна компанія" до ОСОБА_4 про стягнення частини заборгованості за договором позики.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2023 року витребувано у Подільської окружної прокуратури міста Києва оригінал додаткової угоди від 26.12.2019 до договору позики від 30.08.2017, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження №0000117 від 15.06.2021.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року витребувано у ОСОБА_7 оригінал додаткової угоди від 26.12.2019 до договору позики від 30.08.2017.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гребінки А.М. про зупинення провадження по справі відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гребінки А.М. про огляд доказу на місці відмовлено. В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гребінки А.М. про витребувати у позивача оригіналів договорів відмовлено.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 серпня 2017 року між ТОВ Луцька аграрна компанія (далі - позикодавець) та ОСОБА_4 (далі - позичальник) уклали договір позики, що підтверджується копією договору позики, долученої позивачами до матеріалів справа (т. 1, а.с. 8, 104, 172)

Відповідно до п. 1. вказаного договору позикодавець передав а позичальник прийняв у власність 27820000 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики або гроші перераховуються на розрахунковий рахунок позичальника у безготівковому порядку.

Пунктом 2 вказаного договору визначено, що зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві в строк до 31 грудня 2018 року. Повернення позичених грошей буде сплачуватися готівкою через касу позикодавця, або у безготівковому порядку на рахунок позикодавця у відповідній установі банку не пізніше 31 грудня 2018 року.

30 листопада 2018 року між ТОВ Луцька аграрна компанія та ОСОБА_4 укладена додаткова угода №1 до договору позики б/н від 30 серпня 20217 року відповідно до умов якої, сторони дійшли взаємної згоди викласти п. 2 договору в наступній редакції: 2. зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві в строк до 31 грудня 2020 року. Повернення позичених грошей буде сплачуватися готівкою через касу позикодавця, або у безготівковому порядку на рахунок позикодавця у відповідній установі банку не пізніше 31 грудня 2020 року.

Факт отримання грошових коштів ОСОБА_4 підтверджується копіями платіжних доручень № 403 та № 4 від 04.09.2017 року.

Відповідно до копії виписки по особовим рахункам за 29 серпня 2019 року, ОСОБА_4 було повернуто грошові кошти у розмірі 2445721,02 грн. за договором позики від 30 серпня 2017 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Луцька аграрна компанія» до ОСОБА_4 про стягнення частини заборгованості задоволено. ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Луцька аграрна компанія» частину основного боргу за договором позики від 30 серпня 2017 року в розмірі 10000000 грн. та суму сплаченого судового збору 149990 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ «Луцька аграрна компанія» про визнання недійсним договору позики від 30 серпня 2017 року відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_8 задоволено частково. Прийнято відмову ОСОБА_4 від зустрічного позову до ТОВ «Луцька аграрна компанія» про визнання недійсним договору позики від 30 серпня 2017 року. Визнано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року в частині відмови ОСОБА_4 від позову нечинним. Провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Луцька аграрна компанія» про визнання недійсним договору позики від 30 серпня 2017 року закрито у зв`язку з відмовою від позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідно до копії постанови Верховного у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 січня 2022 року в частині задоволення позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька Аграрна Компанія» про стягнення з ОСОБА_4 частини заборгованості залишено без змін.

Відповідно до копії договору про відступлення права вимоги (цесії) № 28/04-1 від 28 квітня 2021 року та копії додаткової угоди №1 від 14 липня 2021 року до договору про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28 квітня 2021 року ТОВ Луцька аграрна компанія відступило ОСОБА_3 право часткової вимоги грошових коштів за договором позики б/н від 30 серпня 2017 року у розмірі 7687139,49 грн.

Також з матеріалів справи встановлено, що частину грошових вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , які виникли у ОСОБА_3 на підставі договору позики б/н від 30.08.2017 року та договору про відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28.04.2021, у сумі 4 749 869,27 грн. було припинено зарахуванням на підставі ст. 601 ЦК України за заявами ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, у ОСОБА_4 перед ТОВ Луцька аграрна компанія заборгованість за договором позики від 30 серпня 2017 року становить 2687139,49 грн., перед ОСОБА_3 2937270,22 грн.

Вказані обставини не оспорювались сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Сторони дотримались письмової форми договору та ТОВ Луцька аграрна компанія були передані ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі вказаному у договорі позики від 30 серпня 2017 року.

Таким чином, ТОВ Луцька аграрна компанія доведено факт укладення договору і факт передачі нею коштів позичальнику на вказаних у розписках умовах, тобто виконання нею умов договору.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено належними доказами, які не оспорювались представником відповідача, що на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) №28/04-1 від 28 квітня 2021 року ОСОБА_3 набув право часткової грошової вимоги за договором позики від 30 серпня 2017 року, яка з урахуванням зустрічних однорідних вимог становить 2937270,22 грн.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 свої договірні зобов`язання за договором позики від 30 серпня 2017 року у термін визначеним вказаним договором не виконав, та не повернув ТОВ Луцька аграрна компанія та ОСОБА_3 позичені грошові кошти у сумі та строки, які були визначені у договорі від 30 серпня 2017 року.

У відповідності до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц).

За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ТОВ Луцька аграрна компанія у позовній заяві проведено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 01 серпня 20121 року по 23 лютого 2022 року відповідно до якого сума 3% річних складає 275935,60 грн., сума інфляційних втрат складає 2264025,77 грн.

Також, ОСОБА_3 у позовній заяві проведено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 01 серпня 20121 року по 23 лютого 2022 року, відповідно до якого сума 3% річних складає 49973,83 грн., сума інфляційних втрат складає 186706,50 грн.

Враховуючи, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики від 30 серпня 2017 року, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ Луцька аграрна компанія та ОСОБА_3 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_2 про ненастання строку повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року, оскільки не настав строк її повернення, суд зазначає наступне.

На підтвердження ненастання строку повернення позики відповідач ОСОБА_4 посилається на додаткову угоду від 26.12.2019 року до договору №б/н від 30.08.2017 року, укладену між ТОВ Луцька аграрна компанія та ОСОБА_4 , відповідно до умов якої строк повернення позики встановлено до 31.12.2032 року та надано копію зазначеної угоди (а.с.72 т.1).

В підготовчому судовому засіданні представником позивачів - ОСОБА_1 було зазначено, що позивач заперечує факт укладання вказаної вище додаткової угоди, тому вимагає надання її оригіналу у судовому засіданні.

Представником відповідача було заявлено клопотання про витребування у Подільської окружної прокуратури міста Києва оригіналу додаткової угоди від 26.12.2019 до договору позики від 30.08.2017, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження №0000117 від 15.06.2021, яке ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2023 року було задоволено. Між тим, на виконання ухвали Подільською окружною прокуратурою міста Києва суду було повідомлено, що оригінал додаткової угоди передано ОСОБА_7 . Після чого, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року оригінал вказаної додаткової угоди витребувано у ОСОБА_7 . Між тим, вказаний оригінал додаткової угоди від 26.12.2019 до договору позики від 30.08.2017 суду наданий не був.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приписами ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч.1,2,6 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи, що оригінал додаткової угоди від 26.12.2019 до договору позики від 30.08.2017 суду не був наданий, а позивачі по справі ставлять під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, копія вказаної додаткової угоди судом до уваги не береться.

Таким чином, строк виконання зобов`язання настав 31 грудня 2020 року, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія", ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики у повному обсязі.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія", ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" частину основного боргу за договором позики від 30 серпня 2017 року у сумі 2 687 139 (два мільйони шістсот вісімдесят сім тисяч сто тридцять дев`ять) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" інфляційні витрати у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 2 264 025 (два мільйони двісті шістдесят чотири двадцять п`ять) грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" 3% річних у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 575 935 (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" судовий збір у розмірі 82 907 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот сім) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики б/н від 30 серпня 2017 року у розмірі 2 937 270 (два мільйони дев`ятсот тридцять сім тисяч двісті сімдесят) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційні витрати у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 186 706 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот шість) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3% річних у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 49973 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія» (, адреса: Волинська область, Луцький район, село Радомишль, вул. Лесі Українки 35 Е).

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Повний текст судового рішення складено 22 вересня 2023 року.

Суддя Л.М. Рибальченко