Справа № 2-1833/06
Номер провадження 4-с/489/9/23
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання державного виконавця вчинити дії у виконавчому провадженні № 42839886

встановив

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання державного виконавця вчинити дії у виконавчому провадженні № 42839886. В обгрунтування скарги зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2006 у цивільній справі №2-1833/2006 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % від середнього прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.03.2006 по день досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та самостійно сплачував аліменти виходячи з розміру 30% від середнього прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В 2019, 2020 роках ОСОБА_2 припинив діяльність як фізична особа-підприємець, але також продовжував самостійно сплачувати аліменти виходячи з розміру 50% від середнього прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В 2021 році останній офіційно був працевлаштований на підприємство ТОВ «СП УКРСОЯ». ОСОБА_2 неодноразово звертався до державної виконавчої служби про перерахунок суми заборгованості по сплаті аліментів, але станом на 24.06.2022 заборгованість по сплаті аліментів становить 44765,58 грн.

В скарзі зазначено, що відповідно до відповіді з ВДВС (вих. №12397 від 24.05.2023) вбачається, що в період 2019, 2020 роки ОСОБА_2 не був працевлаштований, в зв`язку з чим заборгованість за ці роки нараховувалась відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України (далі СК України), тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. ОСОБА_2 вважає, якщо він влаштувався на роботу, то нова заробітна плата і стане вихідною точкою для відповідних розрахунків по сплаті аліментів, в тому числі і за період коли він не був офіційно працевлаштований (2019, 2020 роки), але продовжував самостійно сплачувати аліменти, сумлінно виконуючи рішення суду. Представник ОСОБА_2 просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Юхимець А.В. в частині не перерахування заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 42839886 за заявою боржника ОСОБА_2 від 21.04.2023, а також вважає необхідним зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Юхимець А.В. перерахувати заборгованість по аліментам у виконавчому провадженні № 42839886 за заявою боржника ОСОБА_2 від 21.04.2023 за період 2019, 2020 роки у місячний термін.

Представник заявника вимоги підтримав, просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2006 у справі № 2-1833/2006 задоволено позов ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % від середнього прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше 112,80 грн., починаючи з 06.03.2006 та до повноліття дитини.

З довідки №1-18/11 від 18.11.2022, виданої директором ТОВ «СП УКРСОЯ» А.С. Ліпатніковим, вбачається, що ОСОБА_2 працював на ТОВ «СП УКРСОЯ» на посаді вантажника з 16.06.2021 по день видачі довідки.

Відповідно до копії звіту з ТОВ «СП УКРСОЯ» про здійснені відрахування та виплати вбачається, що ОСОБА_2 з жовтня 2021 року по лютий 2022 року сплачував щомісяця аліменти по 50% від заробітку (доходу) (виконавче провадження № 42839886).

З копії відповіді з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №12391 від 24.05.2023 вбачається, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тому, відсутні підстави для перерахування розрахунку заборгованості по аліментам за період 2019, 2020 роки виходячи із заробітної плати, яку боржник отримував на ТОВ «СП УКРСОЯ», оскільки працевлаштування на підприємство відбулося у червні 2021 року.

До матеріалів справи долучено копію розрахунку заборгованості по несплаті аліментів по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1833 від 26.04.2006 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки щомісячно починаючи з 06.03.2006 до повноліття дитини. Загальна заборгованість ОСОБА_2 на момент повноліття дитини 24.06.2022 становить 44765,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В ч.ч. 1, 2 ст. 195 Сімейного кодексу України (далі СК України) зазначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 133/203/20 від 18.02.2021 державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з особи, виходив з того, що оскільки платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, тому розрахунок заборгованості слід здійснювати у відповідності до положення частини другої статті 195 СК України, тобто виходячи середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру на рівні 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тобто мова йде про мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а не про порядок розрахунку аліментів у період коли боржник не працював. Вказаний порядок розрахунку аліментів встановлено спеціальною статтею 195 СК України.

Суд враховує, що в 2019, 2020 роках ОСОБА_2 був не працевлаштований, про що він також зазначає в скарзі, тому заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначалася виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 195 СК України. ОСОБА_2 почав працювати на ТОВ «СП УКРСОЯ» на посаді вантажника з 16.06.2021, що не охоплюється періодом 2019-2020 р.р. та не може мати зворотну дію і поширюватися на цей період.

Суд вважає, що працевлаштування ОСОБА_2 після 2019, 2020 років, на які поширювалася дія ч. 2 ст. 195 СК України, не зобов`язує державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Юхимець А.В. перераховувати заборгованість по аліментам у виконавчому провадженні № 42839886 за заявою боржника ОСОБА_2 від 21.04.2023 за період 2019, 2020 роки. Відмова державного виконавця у здійсненні такого перерахунку не є протиправною бездіяльністю державного виконавця.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_2 , тому необхідно відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання державного виконавця вчинити дії у виконавчому провадженні № 42839886.

Керуючись ст. ст. 255, 259, 263 ЦПК України суд

ухвалив

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання державного виконавця вчинити дії у виконавчому провадженні № 42839886.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Кокорєв