ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6942/23 Справа № 214/289/23 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Бондар Я.М., ,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214 /289/23 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»,в інтересах якого діє Руденко Костянтин Васильович,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2023 року (суддя Попов В.В.),-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2023 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідно до укладеного Договору № 1-9 від 08.05.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Одноразовий ідентифікатор 699408 направлявся відповідачу 08.05.2021 року о 07.29.37 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону НОМЕР_2 відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 08.05.2021 року о 07.29.37 год. Кредитний договір був підписаний 08.05.2021 року о 07.29.56 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 699408 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua. 17.06.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1-9 від 08.05.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Станом на 10.01.2023 року за Договором № 1-9 від 08.05.2021 року виникла заборгованість в сумі 35100 грн. 00 коп., яка складається з: 10000 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; 5100 грн. 00 коп. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом за період з 08.05.2021 року по 07.06.2021 року (включно); 20000 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 08.06.2021 року по 27.07.2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Сума заборгованості відповідача за Кредитним договором відповідно до Акту приймання -передачі прав №1 від 17.06.2021 року до Договору відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року станом на 17.06.2021 року становить 19100 грн. 00 коп., проте ТОВ «ФК «Ріальто», як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи, було здійснено подальше нарахування процентів за кредитним договором та станом на 10.01.2023 року заборгованість становить 35100 грн. 00 коп.

Просив суд стягнути з відповідача на його заборгованість за Договором № 1-9 від 08.05.2021 року станом на 10.01.2023 року у розмірі 35100 грн. 00 коп., а також судові витрати у розмірі 2684 грн. 00 коп. та 9000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за Договором № 1-9 від 08.05.2021 року станом на 10.01.2023 року у розмірі 25100 грн. 00 коп.; судовий збір у розмірі 1919 грн. 33 коп.; витрати на правничу допомогу у розмірі 6 435 грн. 90 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отже факт укладення кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати його умови. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує всі доводи відповідача. Суд першої інстанції також вважав законним нарахування процентів після закінчення строку надання кредиту, оскільки такі проценти нараховуються не за користування кредитом, а є відповідальністю кредитора за порушення грошового зобов`язання в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення відповідачем Кредитного договору, а також наявність заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання останнім обов`язків згідно умов укладеного Договору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині зменшення заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. Кредитного договору , пропорційного зменшення витрат по судовому збору та зменшення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неправомірно зменшено суму заборгованості по відсоткам, які нараховані відповідно до п. 3.3. Кредитного договору з 20 000,00 грн. до 10 000,00 грн., що не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, при цьому судом не враховано той факт, що таке нарахування відбулося на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору № 1 від 08 травня 2021 року. Договір є чинним, не визнаний недійсним, не встановлена судовим рішенням його нікчемність чи неукладеність. ОСОБА_1 не спростував наданий ТОВ «ФК «Ріальто» розрахунок заборгованості. Щодо зменшення понесених витрат на професійну правничу допомогу з відповідача з 9 000,00 грн. до 6 435,90 грн. зазначає, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правничу допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого вказав, що докази, які були надані представником позивача на підтвердження позовних вимог, а саме факту отримання відповідачем кредитних коштів, не містять ні підпису та печатки позикодавця, ні підпису отримувача коштів, не завірені належним чином. Також, матеріали справи не містять завірену належним чином копія свідоцтва про реєстрацію ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідно до законодавства позивач повинен був письмово повідомити про відступлення права вимоги, що позивач є новим кредитором. Відсутні докази передачі відповідачу кредитних коштів. Вимога про стягнення заборгованості про процентам за прострочку не ґрунтується на законі. Щодо стягнення витрат на правову допомогу вважає її неправомірно завищеною. У задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, винести рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

08.05.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1-9, відповідно до якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, шляхом переказу на його на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 , що належить позичальникові, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 договору (а.с.11-12).

Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua та підписаний кредитний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.4 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація», які розміщені на сайті monetka.ua.

Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору) позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460,00%) кредитом понад строк, зазначений в пункті 1.3. цього Договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Згідно витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи щодо хронології дій укладення Кредитного договору №1-9 від 08.05.2021 року, для укладення електронного кредитного договору сторонами в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею вчинено дії: 07.05.2021 року о 21:27:55 год. - позичальником введено дані по заяві; 08.05.2021 року о 07:29:37 год. - створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника; 08.05.2021 року о 07:29:37 год. позичальнику направлено sms повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; 08.05.2021 року о 07:29:56 год. - позичальником підписано одноразовим ідентифікатором кредитний договір та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); 08.05.2021 року о 07:30:12 год. - друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника та кредитні кошти перераховано на карту позичальника (а.с.14).

Відповідно до Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи http://monetka.ua ОСОБА_1 заповнена Анкета-заява на кредит №859009 від 07.05.2021 року на сайті із зазначенням суми кредиту 10000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, проценти за користування кредитом 5100 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,7% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, річна процента ставка 620,5%, проценти за прострочення грошового зобов`язання 4,0% за кожен день неповернення кредиту, річна процентна ставка 1460%, зазначено номер його мобільного телефону: НОМЕР_2 , паспортні данні, платіжна картка позичальника на яку має бути перерахована сума кредиту: № НОМЕР_1, банк, що випустив картку: АТ «КБ «Приватбанк», заяву заповнено 07.05.2021 року о 21:27:55, підтверджено та оброблено договір 08.05.2021 року о 07:29:56 (а.с.15).

Згідно довідки ТОВ «Девелопмент інновейшинс» від 21.11.2022 року за №754488, яка адресована ТОВ «ФК «Ріальто», повідомлено, що смс-повідомлення від альфа-імені «Monetka» з текстом «Для подтверджения согласия с условиями Договора введите 699408» було доставлено на номер НОМЕР_2 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 08.05.2021 року о 07:29:37 год. (а.с.16).

Сторонами було погоджено графік розрахунку, згідно якого дата повернення кредиту - 07.06.2021 року, сума кредиту - 10000 грн. 00 коп., сума нарахованих процентів - 5100 грн. 00 коп., всього до сплати 15100 грн. 00 коп. (а.с.12 зворот).

Квитанцією №406665694 підтверджується, що ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» 08.05.2021 року о 07.30 год. перерахувало на картковий рахунок НОМЕР_1 , який належить відповідачу, грошові кошти у розмірі 10000 грн. 00 коп. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором 1-9 від 08.05.2021 року на умовах фінансового кредиту (а.с.10).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» право вимоги до позичальників за кредитним договорами, зокрема і до відповідача (а.с.35-37).

Згідно з Витягом із акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до договору відступлення прав вимоги від 17.06.2021 року, передано право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором № 1-9 від 08.05.2021 року на загальну суму заборгованості - 19100 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом та 9100 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами (а.с.38).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», в інтересах якого діє Руденко Костянтин Васильович задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отже факт укладення кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати його умови. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує всі доводи відповідача. Суд першої інстанції також вважав законним нарахування процентів після закінчення строку надання кредиту, оскільки такі проценти нараховуються не за користування кредитом, а є відповідальністю кредитора за порушення грошового зобов`язання в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення відповідачем Кредитного договору, а також наявність заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання останнім обов`язків згідно умов укладеного Договору.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина1 статті 626 ЦК України).

В силу частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до частини 1, частини 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано: кредитний договору № 1-9 від 08.05.2021 року, додаток 1 до Договору (графік розрахунків), додаткову угоду від 08.05.2021 року до договору № 1-9 ,розрахунок заборгованості клієнта ОСОБА_1 , витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи http://monetka.ua з хронологією дій щодо укладення кредитного договору, в якій зазначено, що 08.05.2021 року о 07:29:37 год. позичальнику відправлено sms повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та о 07:29:56 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір.

Вищезазначене підтверджує факт отримання кредитних коштів відповідно до умов укладеного договору. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів в розмірі 10 000 гривен, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

За частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним.

Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.

Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).

При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).

Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору) позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460,00%) кредитом понад строк, зазначений в пункті 1.3. цього Договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Як убачається з абз. 2 п. 3.3 Кредитного договору, сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується в висновком суду першої інстанції, що встановлений у п. 3.3 Кредитного договору розмір процентів (1460,00%), які нараховані відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а суд першої інстанції обґрунтовано зменшив заборгованість за процентами з 20000 грн. 00 коп. до розміру заборгованості за тілом кредиту, а саме до 10000 грн. 00 коп0, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Так, представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн. 00 коп. на підтвердження чого надав: копію договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та ФОП ОСОБА_3 , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23.10.2018 року, копію довіреності від 17.06.2022 року, видану ТОВ «ФК «Ріальто» адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів у судах, копію платіжного доручення №482 від 08.12.2022 року на суму 64050 грн. 00 коп., копію акту приймання передачі наданих послуг від 02.06.2022 року №20 до договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 (а.с.39-46).

У пункті п. 3.1 Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року зазначено перелік послуг виконавця та їх вартість.

Відповідно до копії Акту приймання передачі наданих послуг від 02.06.2022 року №20, адвокатом було надано послуги на суму 9000 грн. 00 коп. з яких: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 за договором № 1-9 від 08.05.2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою становить 8000 грн. 00 коп. та складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором №1-9 від 08.05.2021 року складає 1000 грн. 00 коп.

Стороною відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду подано не було, факт неспівмірності даних витрат не доведено. Тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Проте, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до положень статей 137, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог,стягнув з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді В.П.Зубакова

Я.М.Бондар