Справа № 523/7037/23
Провадження №4-с/523/52/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судових засідань: Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 у м. Одеса цивільну справу № 523/7037/23 за скаргою ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_2 , суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни на дії та бездіяльність приватного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_2 , суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця.

Обґрунтовуючи вимоги поданої скарги вказує на те, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала справа № 523/6790/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. За результатами розгляду даної справи 14.12.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси було постановлено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 12000,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.05.2019 року і до досягнення донькою повноліття. У подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 20.07.2021 року вказане рішення було змінено в частині суми аліментів з ОСОБА_1 , а саме постановлено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 8000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягувачем ОСОБА_2 спочатку виконавчий лист було подано з порушенням територіальної підвідомчості до Вишневого ДВС, який 20.02.2023 року було повернуто стягувачу, а в подальшому до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., яким 24.02.2023 року було відкрито виконавче провадження № 71141411 з виконання виконавчого листа № 523/6790/ від 30.07.2021 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси. Проте, 07.03.2023 року приватним виконавцем Говорим В.П. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та повернуто боржнику ОСОБА_1 сплачені ним кошти з підстав ненадання стягувачем реквізитів перерахування коштів. Щодо дій та бездіяльності приватного виконавця Говорова В.П. у виконавчому провадженні № 71141411 боржником було подано скаргу до Суворовського районного суду м. Одеси, яка наразі розглядає у судовому проваджені за № 523/4644/23.

У подальшому, ОСОБА_2 звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Микитин О.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 523/6790/19 від 30.07.2021 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси. Так, 20.03.2023 року приватним виконавцем Микитин О.С. було відкрито виконавче провадження № 71343903 з виконання виконавчого листа № 523/6790/19, виданого 30.07.2021 року.

Однак, скаржник у поданій скарзі зазначає про те, що оскільки повернення коштів приватним виконавцем Говоровим В.П. у ВП № 711414111 боржнику є неправомірними, а також постанова про повернення виконавчого листа у ВП № 711414111 є неправомірною, а тому як наслідок постанова приватного виконавця Микитин О.С. про відкриття виконавчого провадження № 71343903 є передчасно та підлягає скасуванню з огляду на те, що станом на сьогоднішній час оскаржуються дії та бездіяльність приватного виконавця Говорова В.П. у виконавчому провадженні № 711414111.

У виконавчому провадженні приватним виконавцем Микитин О.С. було складено три довідки розрахунки заборгованості зі сплати аліментів: Довідка розрахунок від 20.03.2023 року № 71343903/4969; Довідка розрахунок від 03.04.2023 року № 71343903/6796; Довідка розрахунок від 06.04.2023 року № 71343903/6796.

Проте, скаржник ОСОБА_1 вважає, що вказані розрахунки заборгованості приватним виконавцем Микитин О.С. було складено неправомірно з огляду на наступне.

У довідка розрахунок від 20.03.2023 року № 71343903/4969 зазначено про те, що згідно довідки розрахунку № 711414111/37 від 07.03.2023 року, виданого приватним виконавцем виконавчого округу Говоровим В.П. заборгованість боржника станом на 01.03.2023 року становить 245357,42 грн. Таким чином, довідка розрахунок від 20.03.2023 року № 71343903/4969 була здійснена приватним виконавцем Микитин О.С. на підставі довідки від 07.03.2023 року № 711414111/37 приватного виконавця Говорова П.В. у ВП № 711414111. Однак, врахуванням приватним виконавцем Микитин О.С. вказаної довідки є безпідставним з тих підстав, що згідно Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.03.2023 року № 711414111/31 в рамках ВП № 711414111, яку зроблено приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим В.П. наявна переплата у розмірі 6030,56 грн.

У довідці розрахунку від 03.04.2023 року № 71343903/6796 зазначено, що згідно довідки розрахунку заборгованості № 71343903/4969 від 20.03.2023 року, виданого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. заборгованість боржника станом на 01.04.2023 року становить 250518,71 грн. Однак, вказаний висновок приватного виконавця є помилковим, оскільки як вище зазначено Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.03.2023 року № 711414111/31 в рамках ВП № 711414111, яку зроблено приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим В.П. наявна переплата у розмірі 6030,56 грн.

У Довідку розрахунок від 06.04.2023 року № 71343903/7243 приватним виконавцем Микитин О.С. було здійснено через три доби, при чому ані стягувач, ані боржник не висували вимоги зробити таку довідку, тоді як вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено робити довідку розрахунок тільки раз на місяць. Окрім цього, у приватного виконавця Микитин О.С. не було підстав робити повторну довідку розрахунок, оскільки відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі закінчення виконавчого провадження. Однак, вказане виконавче провадження згідно приписів ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» не вважається закінченим.

05.04.2023 року ОСОБА_1 через касу АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено платіж у сумі 248000,00 грн. та повідомлено приватного виконавця, однак, у вказані довідці дані кошти не відображені як отримані. 06.04.2023 року приватним виконавцем Микитин О.С. було повернуто ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 247931,00 грн., що суперечить вимогам ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Оскільки, у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження не зазначені реквізити для перерахування коштів, приватний виконавець Микитин О.С. повинен був сплачені ОСОБА_1 грошові кошти у виконавчому провадженні перерахувати на адресу стягувача поштовим переказом, а не повертати їх боржнику.

У подальшому, 06.04.2023 року приватним виконавцем Микитин О.С. на підставі заяви представника стягувача ОСОБА_5 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Однак, скаржник вказує на те, що без виконання вимог ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме перерахування сплачених боржником коштів на адресу стягувача поштовим переказом приватний виконавець Микитин О.С. не повинна була повертати виконавчий документ стягувачу, оскільки це прямо суперечить інтересам дитини щодо отримання аліментів від батька, оскільки такі є виключно власністю дитини.

Окрім того, у поданій скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що 22.03.2023 року ним було надіслано до усіх приватних виконавців виконавчого округу Київської області, в тому числі і до ОСОБА_6 , інформаційний запит про номер рахунку, відкритого в державному банку (три рахунки з призначенням) для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам.

Однак, станом на дату подання вказаної скарги приватним виконавцем Микитин О.С. жодної відповіді скаржнику не надано.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити дану скаргу та постановити ухвалу, якою:

?Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо не надання відповіді на інформаційний запит від 22.03.2023 року протиправною;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо винесення постанови про відкриття провадження № 71343903 від 20.03.2023 року;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо здійснення Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.03.2023 року № 71343903/4969 в рамках ВП № 71343903;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо здійснення Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.04.2023 року № 71343903/6796 в рамках ВП № 71343903;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо здійснення Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.04.2023 року № 71343903/7243 в рамках ВП № 71343903;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо не направлення коштів, які надійшли на рахунок приватного виконавця 05.04.2023 року у сумі 248000,00 грн. стягувачу ОСОБА_2 на наступний день через поштовий переказ;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо переказу коштів згідно платіжного доручення від 06.04.2023 року ОСОБА_1 у розмірі 247931,00 грн;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо винесення вимоги від 21.03.2023 року в частині надання копії документів;

?Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 71343903 від 06.04.2023 року;

?Зобов`язати ОСОБА_2 пред`явити (надати) виконавчий лист № 523/6790/19 до виконання приватному виконавцю Микитин О.С. у ВП № 71343903 у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження.

Суд констатує, що скаржник ОСОБА_1 надав суду заяву про збільшення вимог скарги, в якій, окрім раніше заявлених вимог, доповнив такі ще вимогою про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в ВП № 71343903 від 06.04.2023 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, у заяві про збільшення вимог скарги просив суд провести розгляд справи за його відсутності.

Суб`єкт оскарження приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин О.С. в останнє судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання даної справи, із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталася.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, сповіщалася судом про час та місце слухання справи. Із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталася.

Згідно приписів ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала справа № 523/6790/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. За результатами розгляду даної справи 14.12.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси було постановлено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 12000,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.05.2019 року і до досягнення донькою повноліття. У подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 20.07.2021 року вказане рішення було змінено в частині суми аліментів з ОСОБА_1 , а саме постановлено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 8000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягувачем ОСОБА_2 спочатку виконавчий лист було подано з порушенням територіальної підвідомчості до Вишневого ДВС, який 20.02.2023 року було повернуто стягувачу, а в подальшому до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., яким 24.02.2023 року було відкрито виконавче провадження № 71141411 з виконання виконавчого листа № 523/6790/ від 30.07.2021 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси. Проте, 07.03.2023 року приватним виконавцем Говорим В.П. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та повернуто боржнику ОСОБА_1 сплачені ним кошти з підстав ненадання стягувачем реквізитів перерахування коштів. Щодо дій та бездіяльності приватного виконавця Говорова В.П. у виконавчому провадженні № 71141411 боржником було подано скаргу до Суворовського районного суду м. Одеси, яка наразі розглядає у судовому проваджені за № 523/4644/23.

У подальшому, ОСОБА_2 звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Микитин О.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 523/6790/ від 30.07.2021 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси. Так, 20.03.2023 року приватним виконавцем Микитин О.С. було відкрито виконавче провадження № 71343903 з виконання виконавчого листа № 523/6790/19, виданого 30.07.2021 року.

У виконавчому провадженні приватним виконавцем Микитин О.С. було складено три довідки розрахунки заборгованості зі сплати аліментів: Довідка розрахунок від 20.03.2023 року № 71343903/4969; Довідка розрахунок від 03.04.2023 року № 71343903/6796; Довідка розрахунок від 06.04.2023 року № 71343903/6796.

У подальшому, 06.04.2023 року приватним виконавцем Микитин О.С. на підставі заяви представника стягувача ОСОБА_5 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Приписами ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з основних засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень (пункт 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суд констатує, що на виконання вимог ухвали суду від 25.04.2023 року про витребування доказів, приватним виконавцем Микитин О.С. було надано до суду копію матеріалів виконавчого провадження № 71343903.

Так, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 71343903, суд доходить наступного висновку.

15.03.2023 року адвокат Коломієць Т. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження та здійснення примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.07.2021 року у справі № 523/6790/19.

Згідно вимог ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

На виконання вказаних вимог ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Микитин О.С. постановою від 20.03.2023 року було правомірно відкрито виконавче провадження № 71343903 з виконання виконавчого листа № 523/6790/19, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 30.07.2021 року.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 03.04.2023 року боржник ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця Микитин О.С. за допомогою електронного листа, у якому зазначив, що надає свої реквізити номеру рахунку, на якому знаходяться кошти, які йому повернув приватний виконавець Говоров.

У поданій скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що на рахунок обліку депозитних сум приватного виконавця надійшли грошові кошти у розмірі 248000,00 грн.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Суд констатує, що звертаючись до приватного виконавця Микитин О.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження представник стягувача Коломієць Т. не зазначала у такій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг), на який підлягає перерахування коштів, стягнутих у виконавчому провадженні.

Таким чином, суд зазначає, у разі відсутності у приватного виконавця даних щодо реквізитів стягувача, на які можливо перерахувати стягнуті кошти, приватний виконавець зобов`язаний здійснити переказ коштів стягувачу поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Проте, 06.04.2023 року приватний виконавець Микитин О.С. надіслала стягувачу ОСОБА_2 вимогу, у якій зазначила, що на рахунок депозитних сум приватного виконавця надійшли кошти, однак, у матеріалах виконавчого провадження відсутні реквізити стягувача, на які можливо перерахувати стягнуті з боржника кошти. А тому, приватний виконавець звернулася до стягувача із вимогою надати інформацію про відкритий рахунок в банківській установі для перерахування стягнутих з боржника коштів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що вказані дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. є неправомірними з огляду на те, що імперативними нормами ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за відсутності реквізитів стягувача, на які можливо перерахувати стягнуті з боржника кошти, виконавець повинен надіслати такі кошти стягувачу поштовим переказом. Однак, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження приватним виконавцем такі дії вчиненні не були.

06.04.2023 року представник стягувача ОСОБА_5 звернулася до приватного виконавця Микитин О.С. із заявою, в якій просила повернути виконавчий документ у виконавчому провадженні № 71343903 ОСОБА_2 (стягувачу) або її представнику.

У поданій скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що 06.04.2023 року на його рахунок були повернути стягнуті кошті у розмірі 247931,00 грн.

Так, згідно Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.04.2023 року № 71343903/7243, складеної приватним виконавцем Микитин О.С., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 06.04.2023 року становить 254957,42 грн., що свідчить про те, що приватним виконавцем не були враховані сплачені боржником аліменти в добровільному порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Того ж дня, за результатами розгляду вказаної заяви представника стягувача, приватним виконавцем Микитин О.С. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте, суд не може погодитися із правомірністю вказаних дій приватного виконавця Микитин О.С. з огляду на наступне.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року).

З огляду на вище викладене, суд зазначає, що при вчиненні будь яких процесуальних дій в усіх діях щодо дітей, в тому числі державні чи приватні виконавці, повинні керуватися принципами якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANT v. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Найкращим інтересам дитини має приділятись першочергова увага і вони, у залежності від свого характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків (див. рішення у справі «Оноді проти Угорщини» (Onodi v. Hungary), заява № 38647/09, пункт 30, від 30 травня 2017 року).

Суд констатує, що нормами ЗУ «Про виконавче провадження» при поверненні виконавчого документу передбачено повернення стягувачу невикористаних суми внесеного ним авансового внеску та зняття арешту з майна боржника. Однак, не передбачено повернення добровільно сплачених коштів за виконавчим документом боржнику у разі подання заяви стягувача про повернення виконавчого документу.

Окрім того, у поданій заяві представника стягувача ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа також не зазначено відмову стягувача від стягнених, що було б обґрунтованою підставою здійснити повернення таких коштів боржнику.

Таким чином, приватний виконавець Микитин О.С., діючи в якнайкращих інтересах дитини, дотримуючись вимоги ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», враховуючи те, що аліменти, які були сплачені боржником добровільно, є саме власністю дитини, повинна була здійснити в першу чергу переказ коштів стягувачу і тільки у такому разі винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Вказаними діями приватний виконавець фактично унеможливила забезпечення отримання дитиною аліментів, які боржник ОСОБА_1 не може сплатити в інший спосіб, як у межах виконавчого провадження через напруженість відносин із стягувачем ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що дії приватного виконання щодо повернення боржнику ОСОБА_1 добровільно сплачених ним коштів у межах виконавчого провадження є неправомірними, у зв`язку з чим складення Довідки розрахунку заборгованості за сплати аліментів від 06.04.2023 року № 71343903/7243 та винесення постанови від 06.04.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу було передчасним, без вчинення всіх необхідних процесуальних дій для забезпечення якнайкращих інтересів дитини, а саме забезпечення права дитини на отримання аліментів, які є її власністю.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання стягувача ОСОБА_2 пред`явити виконавчий документ до виконання, то суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З огляду на те, суд зазначає, що дана вимога заявлена скаржником передчасно, оскільки нормами ЗУ «Про виконавче провадження» закріплено обов`язок ОСОБА_2 у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити виконавчий документ до виконання, і тільки у разі ухилення стягувача від добровільного пред`явлення виконавчого документа до виконання, дане питання може бути вирішено в судовому порядку.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про неправомірність бездіяльності приватного виконавця щодо ненадання відповіді на запит від 22.02.2023 року, суд зазначає наступне.

22.03.2023 року ОСОБА_1 було надіслано електронним листом до усіх приватних виконавців виконавчого округу Київської області, в тому числі і до ОСОБА_6 , інформаційний запит про номер рахунку, відкритого в державному банку (три рахунки з призначенням) для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам.

Однак, станом на дату подання вказаної скарги приватним виконавцем Микитин О.С. жодної відповіді скаржнику не надано. Докази протилежного суб`єктом оскарження суду надано не було.

У відповідності до ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про бездіяльність приватного виконавця Микитин О.С. щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 22.03.2023 року.

Щодо твердження скаржника проте, що приватним виконавцем Микитин О.С. при складені довідки розрахунку від 20.03.2023 року № 71343903/4969 та довідки розрахунку від 03.04.2023 року № 71343903/6796 не було враховано Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.03.2023 року № 711414111/31 в рамках ВП № 711414111, яку зроблено приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим В.П. про наявну переплату у розмірі 6030,56 грн., то суд не може погоже погодитися із вказаним твердження з тих підстав, що згідно Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліменти від 07.03.2023 року № 71141411/37, приватного виконавця Говорова П.В. у виконавчому провадженні № 711414111, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 245357,42 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд приходить до переконання, що твердження представника скаржника про неправомірність дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. у виконавчому провадженні № 71343903, знайшло своє підтвердження, а тому дана скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 447, 452, 354 ЦПК України, ст. 1, 2, 4, 5, 18, 40, 41, 47, 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 129-1 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_2 , суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни на дії та бездіяльність приватного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 22.03.2023 року.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни у виконавчому провадженні № 71343903 щодо не направлення стягувачу ОСОБА_2 коштів, які надійшли від боржника на рахунок приватного виконавця в рахунок добровільного погашення заборгованості зі сплати аліментів, не пізніше наступного дня поштовим переказом згідно вимог ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни у виконавчому провадженні № 71343903 щодо повернення (переказу) коштів боржнику ОСОБА_1 , сплачених ним добровільно в рахунок погашення заборгованості по аліментам.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни у виконавчому провадженні № 71343903 щодо неналежного здійснення Довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.04.2023 року № 71343903/7243 без врахування сум, добровільно сплачених боржником ОСОБА_1 у даному виконавчому провадженні.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни у виконавчому провадженні № 71343903 щодо винесення постанови від 06.04.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 71343903.

У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено 03 жовтня 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер