Справа № 583/2873/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (Україна, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна (Україна, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9/134), приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Юлія Андріївна (Україна, м. Суми, пров. Пляжний, 3, А-ІІ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

21.06.2023 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 08.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис №23086 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 14150 грн. 17.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. відкрито виконавче провадження №68180613. В рамках відкритого виконавчого провадження 09.02.2023 була винесена постанова про звернення стягнення на його доходи з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом, та з нього були стягнуті грошові кошти на загальну суму 2023,45 грн. Вважає цей виконавчий напис нотаріуса незаконним, так як він винесений з порушенням законодавчої процедури вчинення виконавчих написів, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався. Тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №23086, вчинений 08.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.; стягнути з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на його користь 2023,45 грн стягнутих за виконавчим написом, а також стягнути судові витрати.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала письмове заперечення проти вирішення спору в суді, зазначаючи, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 12.07.2019 укладено кредитний договір (оферти) №12.07.2019-100001170 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Пунктом 10.1 договору встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду. В п. 10.4 договору сторони підтвердили, що положення п.п. 10.1-10.3 договору становлять третейське застереження відповідно до чинного законодавства України. Також за умовами договору, наданий кредит не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Таким чином, правовідносини за даним договором не підпадають під сферу Закону України «Про споживче кредитування», а отже даний спір має вирішуватись у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. Крім того, доводить до відома, що в рамках виконавчого провадження №68180613 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на користь товариства приватним виконавцем було стягнуто з позивача 1430,41 грн, та акцентує увагу на тому, що позивачем сплачено судовий збір за ставкою юридичної особи за подання позову немайнового характеру у розмірі 2147,20 грн, тоді як для фізичної особи ставка судового збору становить 1073,60 грн. Тому просить залишити без розгляду позов ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розгляд справи просить провести за відсутності представника відповідача.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, правом на подання пояснень не скористалися.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Ухвалою суду від 19.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду

Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.

Установлено, що 08.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23086, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №12.07.2019-100001170 від 12.07.2019, укладеного між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 22.07.2019, за період з 22.07.2019 по 01.12.2021 включно у розмірі 14150 грн, з них: 8000 грн прострочений основний борг; 1600 грн прострочені проценти; 4000 грн пеня; 550 грн плата за вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка піддягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно до пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб, у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Виконавчий напис нотаріуса, відповідно до якого стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», вчинений 08.12.2021. При цьому, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. керувалася розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом із тим «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 в не скасованій рішенням суду частині не передбачає права нотаріуса вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені.

Суду не надано доказів, що серед документів наданих фінансовою установою нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наявний оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку.

Яка вказала Велика Палата Верховного Суду, наведена у пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця/боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця/боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення, (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020, справа № 645/1979/15-ц).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суду не надано належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 будь-яких повідомлень-претензій про існуючу заборгованість за кредитним зобов`язанням, що надсилалась в установленому порядку. Тому відсутні підстави для висновку про безспірність вимог кредитора.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження №. 61-12629св19), від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17 (провадження №61-14105св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс21).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

На підставі виконавчого напису №23086, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. було відкрито виконавче провадження №68180613, в межах якого 09.02.2022 винесено постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує у Державній організації (установі, закладі) Академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, із зобов`язанням здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% від всіх видів доходу до виплати загальної суми боргу 16015 грн (з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1415 грн та витрат виконавчого провадження 450 грн).

З відповіді приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. від 18.07.2023 №1234 вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого напису №23086 від 08.12.2021 станом на 18.07.2023 на депозитний рахунок виконавця надійшли кошти в сумі 2023,45 грн від 24.02.2022, які були розподілені наступним чином: 150 грн повернення авансового внеску стягувачу; 300 грн витрати виконавчого провадження; 1430,41 грн на користь стягувача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»; 143,04 грн основна винагорода приватного виконавця.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст.1213 ЦК України).

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Підставою стягнення коштів з позивача був виконавчий напис нотаріуса, який вчинений з порушенням чинного законодавства та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто підстава набуття коштів на виконання виконавчого напису нотаріуса від 08.12.2021 ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» відпала. Таким чином, кошти, стягнуті приватним виконавцем в порядку примусового виконання за виконавчим написом, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, підлягають поверненню.

Наведене узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 08.09.2021 № 201/6498/20 провадження № 61-88св21.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кошти в сумі 1580,41 грн, стягнуті за виконавчим написом на користь відповідача, в тому числі 150 грн повернення авансового внеску стягувачу, підлягають стягненню з останнього на користь позивача.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат 2684,00 грн (1073,60 грн (сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру) + 1073,60 грн (сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру) + 536,80 грн (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 18, 1212, 1213 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 137, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №23086, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості в сумі 14150 грн (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят грн).

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (, Україна, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 1580,41 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят грн 41 коп.) стягнутих за виконавчим написом №23086 від 08 грудня 2021 року на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», а також 2684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко