Справа № 503/1591/21
Провадження № 2/503/106/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Калашнікової Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Поліковської О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на легковий автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп бортовий легковий марки «ПГ» моделі «814000», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , загальний автобус марки «IVEKO», модель «35.10», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , гараж № НОМЕР_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , що розташована за тією самою адресою як і гараж.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року було встановлено факт їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 03.08.1988 року по 27.04.2018 року з ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_3 ; земельної ділянки площею 0,1500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), кадастровий номер :02:003:0075, розташованої по АДРЕСА_3 ; земельної ділянки площею 0,0237 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:003:0076, розташованої по АДРЕСА_3 ; легкового автомобіля марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , причепу бортового легкового марки «ПГ» моделі «814000», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , загального автобусу марки «IVEKO», модель «35.10», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , гаражу № НОМЕР_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , що розташована за тією самою адресою як і гараж.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Однак в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на транспортні засоби, гараж та квартиру, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить визнати за нею право власності на це спадкове майно.

В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився та надав до суду заяву, в якій він визнав позов у повному обсязі, та просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 02.05.2018 року (а.с.7).

З копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.8,9) вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належали наступні транспортні засоби: легковий автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп бортовий легковий марки «ПГ» моделі «814000», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та загальний автобус марки «IVEKO», модель «35.10», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Крім того, відповідно до копії інвентаризаційної справи №1245 від 14.05.2021 року (а.с.14-16) ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_4 . Також, згідно копії технічного паспорту на нежитлову будівлю та споруду від 14.05.2021 року (а.с.18-21) ОСОБА_2 на праві приватної власності належав гараж АДРЕСА_5 .

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року було встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 03.08.1988 року по 27.04.2018 року позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Крім того, тим самим судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 28.09.2018 року подала заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 та заведена спадкова справа №301/2018. Дані обставини в розумінні ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню та вказують на те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 та у встановленому порядку прийняла спадщину після його смерті.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя спадкодавець склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ретельний аналіз вищевказаних обставин та правових норм вказує на те, що позивач ОСОБА_1 , прийнявши у встановленому порядку спадщину після смерті ОСОБА_2 , набула право власності на вищевказане рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що 04 серпня 2023 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №367/02-14 від 04.08.2023 року та вказує на те, що за позивачем не визнається право власності на спадкове майно.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна (квартири, земельної ділянки) спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість (квартира, земельна ділянка).

У даному випадку суд встановив, що позивач не надав нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності на квартиру та гараж у зв`язку з їх втратою. Спадкоємець має тільки копії цих правовстановлюючих документів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено судом, позивачем повністю доведений факт набуття ним права власності на вищевказані транспортні засоби на законних підставах в порядку спадкування за законом.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року (в редакції від 06.08.2023 року, яка діяла на момент ухвалення рішення у справі) передбачає можливість проведення процедури державної перереєстрації транспортного засобу на підставі копії рішення суду, засвідченої в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Таким чином, враховуючи, що позивач на законних підставах набула право на транспортні засоби, суд дійшов висновку, що за ОСОБА_1 належить визнати право власності на вказані вище транспортні засоби, беручи до уваги ту обставину, що набуття такого права позивачем не суперечить нормам закону і є таким, що набуте правомірно.

Оскільки позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості захистити свої спадкові права у позасудовому порядку, її спадкові права підлягають судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_4 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом, право власності на гараж АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом, право власності на легковий автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (кузова. рами) НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 , причеп бортовий легковий марки «ПГ» моделі «814000», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , № шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 , загальний автобус марки «IVEKO», модель «35.10», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , № шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , що належали на праві приватної власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова