ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 382/232/23
Провадження № 22-ц/821/1423/23
категорія: 310040000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Тетева- Родюк Ірина Олександрівна

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Фай Валерій Григорович

третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради

розглянув у спрощеному позовному провадженні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позов мотивувала тим, що 23.08.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від спільного життя у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Протягом останніх п`яти років відповідач не бачиться з дочкою, не спілкується, не піклується, не цікавиться успіхами та станом її здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не створює умов для отримання нею освіти. Вихованням та утриманням доньки займається позивачка самостійно, дитина знаходиться на її повному утриманні. Згідно виконавчого листа виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області №2-120/2010 від 18.06.2010 року суд стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.04.2010 і до досягнення дочкою повноліття. Однак відповідач рішення суду не виконує. Станом на 31.12.2022 року заборгованість зі сплати аліментів складає 189240,00 грн. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування своїми обов`язками, а тому позивач звернулася до суду для вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Покладено обов`язок на Службу у справах дітей Вінницької міської ради здійснити контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 щодо його дочки ОСОБА_3 .

Рішення суду мотивоване тим, що в даному випадку позбавлення батьківських права відповідача на даний час не буде ефективним способом захисту порушених прав дитини на виховання. Відповідача слід попередити про необхідність належного ставлення своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а контроль за цим покласти на третю особу.

При вирішенні даного спору, судом також враховано правову позиції Верховного Суд, викладену в постанові від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17, відповідно до якого позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тетева-Родюк Ірина Олександрівна подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду 1 інстанції обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни мотивована тим, що згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника від 18.01.2023 року №1279/26.6-43, виданого Драбівським ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) станом на 31.12.2022 року за період з травня 2021 по грудень 2022 становить 189240,00грн. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що немає наміру утримувати дитину, оскільки вважає, що мати має достатню фінансову можливість здійснювати утримання дитини самостійно, а відповідач не впевнений на які потреби мати буде витрачати аліменти. Стверджує, що наразі батько продовжує здійснювати ухилення від виховання та спілкування з дитиною, не приймає жодної участі у житті дитини.

Вказує, що при вирішенні даного спору судом також не була врахована думка самої дитини. Дитина досягла 14 річного віку та має свою думку з вказаного питання.

Зазначає, що дитина приймала участь у засіданні Служби у справах дітей Вінницької міської ради. На засіданні батько не давав можливості дитині висловити свою думку, перебивав дитину, поводився нестримано. Після вказаного засідання дитина пережила стрес, що викликало необхідність звернення з дитиною до психолога. У висновку психолога зазначено, що спілкування з батьком посилює ситуаційну тривожність дитини, що призводить до порушень сну та надмірних переживань дитини.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У серпні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Фай Валерій Григорович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що між позивачем та відповідачем з самого початку сімейного життя виникали всілякі негаразди. По ініціативі позивачки шлюб між сторонами був розірваний. Позивачка залишила відповідача і з дочкою переїхала проживати в іншу місцевість. Перші роки відповідач систематично навідував дочку, придбавав їй одяг, шкільні приладдя, продукти харчування. Позивачка всіляко чинила перешкоди відповідачу у побаченні з донькою, налаштовувала її проти нього, що давало негативні результати в спілкуванні з дочкою. Останнім часом позивачка знову переїхала в іншу область, на телефонні дзвінки відповідача не відповідає. Враховуючи віддаленість знаходження позивачки та дочки, а також неприязнь з боку позивачки до відповідача, призвело до того, що він не взмозі бачитися з дочкою та приймати активну участь у її вихованні.

Щодо заявленого клопотання представником позивача про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доручення до справи висновку психолога за результатами обстеження ОСОБА_3 від 24 липня 2023 року, вказує, що вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи в суді 1 інстанції вищевказаний висновок психолога не існував і він не був предметом дослідження, в судовому засіданні позивачка та її представник не заявляли клопотання про виклик та допит малолітньої ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі представник позивачки не надала доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

04 серпня 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що з копії свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно копії рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, прізвище позивачки відновлено на дошлюбне - ОСОБА_1 .

Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області №2-120/2010 від 18.06.2010 року суд стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.04.2010 і до досягнення дочкою повноліття

Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 по ВП №55247761 від 18.01.2023 №1279/26.6-43, виданого Драбівським ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) станом на 31.12.2022 року за період з травня 2021 по грудень 2022 року становить 189240,00 грн.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 29.05.2023 №01/00/005/30121, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставини, які встановлені судом свідчать, про те, що відповідач по справі ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, та не виконував їх близько чотирьох років, причини на які вказав відповідач - перешкоджання матері у спілкуванні з дитиною не є поважними, оскільки існують правові методи щодо захисту прав батька на спілкування з дитиною, якими відповідач через власні переконання не використав. Проте, факт перешкоджання батьку у спілкуванні з дитиною у суді не доведено достатніми доказами. Сам факт не спілкування з дитиною підтверджується наданими позивачкою доказами - довідками з закладів освіти та медзакладу, тощо, і визнається відповідачем. Оцінюючи дії відповідача та обставини за яких відбулось припинення спілкування батька з дитиною суд дійшов до наступного висновку. З народження дитини до моменту переїзду проживання дитини з матір`ю в іншу місцевість батько дитини виконував обов`язки по вихованню і утриманню дитини, про що сторони не заперечують у свої поясненнях. Припинення спілкування батька з дитиною відбулося коли дитині виповнилося 10 років, батько відвідав дитину по місцю її проживання, проте позитивного спілкування не відбулося, після чого батько не навідував дитину тривалий час. З пояснень позивачки вона не заперечує проти спілкування батька з дитино, проте вважає, що позбавлення батьківських прав батька сприятиме захисту інтересів дитини. З пояснень батька дитини він бажає приймати участь у вихованні дитини, своє право має намір відстоювати через державні органи. Наведені обставини свідчать про те, що незважаючи на факт ухилення батьком дитини виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню, необхідності застосовувати до батька дитини, на даний час, такий захід як позбавлення батьківських прав немає. Стаття 164 Сімейного кодексу України не носить імперативного характеру і в кожному випадку потрібно оцінювати дії батьків щодо своїх дітей, їх наслідки, а також реальні можливості змін у поведінці батьків. В даному випадку інтереси дитини, яка має право на батьківське піклування, яке є реальним в даній ситуації переважають інтереси на які вказує позивачка як мету поданого до суду позову. Також суд зазначає, що бажання дитини позбавити батька батьківських прав, про що вказано у висновку служби у справах дітей не може мати вирішального впливу для прийняття судом рішення про задоволення позову, зважаючи на її вік. Питання отримання від батька дозволів для дитини між сторонами на даний час не вирішувалось, будь-яких спорів з даного приводу не було, а отже негативний вплив на дитину з цього питання відсутній. Нормою ст.204 Сімейного кодексу України врегульовано питання звільнення від обов`язку повнолітніх дітей по утриманню батьків у разі наявних фактів наявних фактів ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та у разі наявності заборгованості по аліментах, а тому дитина позивачка не буде позбавлена можливості в майбутньому захистити свої права в інший спосіб ніж позбавлення батька батьківських прав. З огляду на вищевикладене та враховуючи норми ч.6 ст.19 СК України суд вважає висновки органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 29.05.2023 не відповідають інтересам дитини. Факт наявності заборгованості по аліментах не передбачений ст.164 СК України як підстава для позбавлення батьківських прав.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16, абз.2 п.18 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахування її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що з копії свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно копії рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, прізвище позивачки відновлено на дошлюбне - ОСОБА_1 .

Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області №2-120/2010 від 18.06.2010 року суд стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.04.2010 і до досягнення дочкою повноліття

Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 по ВП №55247761 від 18.01.2023 №1279/26.6-43, виданого Драбівським ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) станом на 31.12.2022 року за період з травня 2021 по грудень 2022 року становить 189240,00 грн.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 29.05.2023 №01/00/005/30121, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставини, які встановлені судом свідчать, про те, що відповідач по справі ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, та не виконував їх близько чотирьох років, причини на які вказав відповідач - перешкоджання матері у спілкуванні з дитиною не є поважними, оскільки існують правові методи щодо захисту прав батька на спілкування з дитиною, якими відповідач через власні переконання не використав. Проте, факт перешкоджання батьку у спілкуванні з дитиною у суді не доведено достатніми доказами. Сам факт не спілкування з дитиною підтверджується наданими позивачкою доказами - довідками з закладів освіти та медзакладу, тощо, і визнається відповідачем. Оцінюючи дії відповідача та обставини за яких відбулось припинення спілкування батька з дитиною суд дійшов до наступного висновку. З народження дитини до моменту переїзду проживання дитини з матір`ю в іншу місцевість батько дитини виконував обов`язки по вихованню і утриманню дитини, про що сторони не заперечують у свої поясненнях. Припинення спілкування батька з дитиною відбулося коли дитині виповнилося 10 років, батько відвідав дитину по місцю її проживання, проте позитивного спілкування не відбулося, після чого батько не навідував дитину тривалий час. З пояснень позивачки вона не заперечує проти спілкування батька з дитино, проте вважає, що позбавлення батьківських прав батька сприятиме захисту інтересів дитини. З пояснень батька дитини він бажає приймати участь у вихованні дитини, своє право має намір відстоювати через державні органи. Наведені обставини свідчать про те, що незважаючи на факт ухилення батьком дитини виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню, необхідності застосовувати до батька дитини, на даний час, такий захід як позбавлення батьківських прав немає. Стаття 164 Сімейного кодексу України не носить імперативного характеру і в кожному випадку потрібно оцінювати дії батьків щодо своїх дітей, їх наслідки, а також реальні можливості змін у поведінці батьків. В даному випадку інтереси дитини, яка має право на батьківське піклування, яке є реальним в даній ситуації переважають інтереси на які вказує позивачка як мету поданого до суду позову. Також суд зазначає, що бажання дитини позбавити батька батьківських прав, про що вказано у висновку служби у справах дітей не може мати вирішального впливу для прийняття судом рішення про задоволення позову, зважаючи на її вік. Питання отримання від батька дозволів для дитини між сторонами на даний час не вирішувалось, будь-яких спорів з даного приводу не було, а отже негативний вплив на дитину з цього питання відсутній. Нормою ст.204 Сімейного кодексу України врегульовано питання звільнення від обов`язку повнолітніх дітей по утриманню батьків у разі наявних фактів наявних фактів ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та у разі наявності заборгованості по аліментах, а тому дитина позивачка не буде позбавлена можливості в майбутньому захистити свої права в інший спосіб ніж позбавлення батька батьківських прав. З огляду на вищевикладене та враховуючи норми ч.6 ст.19 СК України суд вважає висновки органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 29.05.2023 не відповідають інтересам дитини. Факт наявності заборгованості по аліментах не передбачений ст.164 СК України як підстава для позбавлення батьківських прав.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що в даному випадку позбавлення батьківських права відповідача на даний час не буде ефективним способом захисту порушених прав дитини на виховання. Відповідача слід попередити про необхідність належного ставлення своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а контроль за цим покласти на третю особу.

При вирішенні даного спору, судом 1 інстанції вірно враховано правову позиції Верховного Суд, викладену в постанові від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17, відповідно до якого позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко