Дата документу 10.07.2023
Справа № 337/1642/23
Провадження № 2/334/1827/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Александровій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним: 14.07.2010 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 005-07071-140710 за яким останній отримав кредит на споживчі цілі у сумі 9100 грн. на строк починаючи з 14.07.2010 року по 12.07.2016 року зі сплатою 0,001% річних за користування кредитними коштами.

Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідач зобов`язання не виконав належним чином, тому Банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 20856,30 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 року по справі №337/2310/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20856 ,30 грн.

17.04.2020 року були проведені електроні торги по лоту № GL4N015727, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором №005-07071-140710 від 14.07.2010 року, укладеними між AT «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

За результатами проведення електронних торгів по лоту № GL4N015727 було оголошено переможцем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-03-27-000001-b від 17.04.2020 року.

27.04.2020 року на виконання умов проведення електронних торгів по лоту № GL4N015727 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на платіжні реквізити AT «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 1611610,66 грн. з призначенням платежу: «За придбання активів згідно протоколу № UA-EA-2020-03-27-000001-b від 17.04.2020 року лот № GL4N015727», що підтверджується платіжним дорученням № 272 від 27.04.2020 року.

28.04.2020 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних аукціону № UA-EA-2020-03-27-000001-b між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2234/К.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2234/К Банк - AT «Дельта Банк» відступив (передав права вимоги) Новому кредитору ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором № 005-07071-140710 від 14.07.2010 року.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є правонаступником AT «Дельта Банк» за кредитним договором № 005-07071-140710 від 14.07.2010 року, укладеного між AT «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Хортицький районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 30.11.2022 року замінив сторону AT «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Профіт Капітал» по справі №337/2310/15 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищевказаного рішення від 09.06.2015 року.

Позивач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання на його адресу копії ухвали про відкриття провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на його адресу. Відповідач відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що 14.07.2010 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 005-07071-140710 за яким останній отримав кредит на споживчі цілі у сумі 9100 грн. на строк починаючи з 14.07.2010 року по 12.07.2016 року зі сплатою 0,001% річних за користування кредитними коштами.

Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідач зобов`язання не виконав належним чином, тому Банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 20856,30 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 року по справі №337/2310/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20856,30 грн.

17.04.2020 року були проведені електроні торги по лоту № GL4N015727, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором №005-07071-140710 від 14.07.2010 року, укладеними між AT «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

За результатами проведення електронних торгів по лоту № GL4N015727 було оголошено переможцем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-03-27-000001-b від 17.04.2020 року.

27.04.2020 року на виконання умов проведення електронних торгів по лоту № GL4N015727 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на платіжні реквізити AT «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 1611610,66 грн. з призначенням платежу: «За придбання активів згідно протоколу № UA-EA-2020-03-27-000001-b від 17.04.2020 року лот № GL4N015727», що підтверджується платіжним дорученням № 272 від 27.04.2020 року.

28.04.2020 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних аукціону № UA-EA-2020-03-27-000001-b між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2234/К.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2234/К Банк - AT «Дельта Банк» відступив (передав права вимоги) Новому кредитору ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором № 005-07071-140710 від 14.07.2010 року.

Таким чином, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є правонаступником AT «Дельта Банк» за кредитним договором № 005-07071-140710 від 14.07.2010 року, укладеного між AT «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2022 року по справі №337/2310/15 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищевказаного рішення від 09.06.2015 року, замінено сторону виконавчого провадження з AT «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Згідно із ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, про веденим належним чином.

Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також за умови прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Тобто, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10. 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня2018 року у справі № 686/21962/15- ц, провадження № 14-16цс18, та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.10. 2018 року у справі №758/7649/16-ц.

Окрім іншого, слід відзначити що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302цс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 09.06.2015 році (що набрало законної сили в 20.06.2015 році) зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16-й (провадження №14-44ис18).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі 1 «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Невиконання боржником грошового зобов`язання с триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ІЖ України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19).

Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУГО-19)» внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема 5. Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено зокрема пунктом 12 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258. 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. "

Таким чином зважаючи, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дія якого продовжена і по сьогоднішній день, тому обраховувати строк позовної давності (який обліковується трьома роками) слід від дати набрання законної сили Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 року останніми трьома роками, які передували 03.04.2020 року (включно). Тому для початку обрахування строку позовної давності, необхідно враховувати строки, котрі не порушені позивачем при подачі позовної заяви, та починаються з 04.04.2017 року, що дорівнює останнім 3 рокам (які передували набранню законної сили вищезазначеної норми), тобто від 03.04.2020 року, котра продовжує строк дії позовної давності на період дії карантину.

Проте обрахування строків позовної давності в даному випадку слід починати з 20.06.2015 року, що дорівнює даті набрання законної сили рішення, ухвалене Хортицьким районним судом м.Запоріжжя по справі №337/2310/15 та обраховується по 10.03.2023 року - як це передбачено пунктом 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

За таких обставин, станом на 10.03.2023 року зважаючи на невиконання Відповідачем своїх зобов`язань встановлених рішенням, що ухвалив Хортицький районний суд м.Запоріжжя від 09.06.2015 року по справі №337/2310/15, яким з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 20856 ,30 грн, та враховуючи період за котрий здійснюється розрахунок з 07.04.2017 року по 10.03.2023 року: розмір 3 % річних за вказаний період складає 3707,85 грн., а розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 17835,31 грн, що разом дорівнює 21543,16 грн.

Враховуючи вказане та те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву зі своїми запереченнями на позов не надав, розрахунок заборгованості не спростував, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь фінансової компанії вказаної суми заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

На підтвердження понесених витрат, адвокат Мартиненко В. надав суду звіт про надання правничої (правової) допомоги згідно договору №28092021-1 від 28.09.2021 року у якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних останнім, копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між адвокатом Мартиненко В. та ТОВ «Фінансова компанія» Профіт Капітал», копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а також копію платіжної інструкції №10228 від 23.02.2023 року, з якої встановлено, що на рахунок ОСОБА_2 від ТОВ «ФК» Профіт Капітал» надійшли грошові кошти у розмірі 2500 грн., призначення платежу - оплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви.

Враховуючи викладене суд вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, а відтак такі витрати розмірі 2 500,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем.

Розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 257, ч.1 ст. 258, ч.1 ст. 261, ч.5 ст. 261, ст.ст. 264, 512, 514, 516, 526, 530, 610-611, 625, 629, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витра задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, Код IBAN № НОМЕР_2 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Код Банку: 322001) суму заборгованості за ставкою 3% річних та інфляційних втрат за період з 07.04.2017 року по 10.03.2023 року у розмірі 21543,16 гривень сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн судових витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2023 року.

Суддя Н.Ю.Козлова