У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2023 Справа №607/18112/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря с/з Кочмар С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосипович про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , через свого представник адвоката Янчишина Володимира Йосиповича подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме: 1/2 частки житлового будинку (загальною площею 367,7 м2, житловою площею 153,2 м2), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_2 ).

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що предметом спору є вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 141 200 гривень, заборгованості за договором позики від 04.06.2021; 9539, 70 грн 3% річних; 48334, 38 грн інфляційних втрат та 15 000 доларів США, заборгованості за договором позики від 04.06.2021; 1013 доларів США 42 центи 3% річних. Тому, враховуючи, що відповідач відкрито ігнорує вимоги позивача, щодо повернення заборгованості за договорами позики від 04.06.2021, є підстави побоюватися, що до винесення рішення по справі відповідач може відчужити майно, яке належить йому на праві власності, а саме 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення або значно ускладнить виконання такого судового рішення. З цих підстав просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені частини першої статті 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам частини тринадцятої 13 статті 7 та частини першої статті 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Згідно із статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Так, ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України, видом забезпечення позову, серед іншого, визначено заборону вчиняти певні дії. При цьому, відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, №347386500 від 21.09.2023, ОСОБА_2 належить частка 1/2 житлового будинку (загальною площею 367,7 м2, житловою площею 153,2 м2) (який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 )

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, прийнятої за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань позивача вбачається, що предметом позову по даній справі є вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 141 200 гривень, заборгованості за договором позики від 04.06.2021; 9539, 70 грн 3% річних; 48334, 38 грн інфляційних втрат та 15 000 доларів США, заборгованості за договором позики від 04.06.2021; 1013 доларів США 42 центи 3% річних.

Оцінюючи вказані обставини, суд доходить до висновку, що існує реальний ризик, що відповідачем вживатимуться дії щодо відчуження належного йому майна для подальшого унеможливлення та/або утруднення виконання рішення суду.

Тому, заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: 1/2 частки житлового будинку (загальною площею 367,7 м2, житловою площею 153,2 м2), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

На думку суду саме такий вид забезпечення позову є співмірним, відповідає змісту заявлених позовних вимог, та установлено підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаним майном, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача. Такий вид забезпечення позову не завдасть істотних негативних наслідків відповідачу.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 354, 355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосипович про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: 1/2 частки житлового будинку (загальною площею 367,7 м2, житловою площею 153,2 м2), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішенням суду в справі №607/18112/23 законної сили.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а також до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (м. Тернопіль, бульвар Т. Шевченка, 3), для негайного виконання.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки з дня її постановлення, тобто з 22.09.2023.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

СуддяВ. Л. Дзюбич