РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023

Справа № 331/4731/22

Провадження № 2/331/404/2023

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В.,за участю секретаря судового засідання Петрової А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб цивільну справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії , -

ВСТАНОВИВ:

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що Теплопостачальна організація відпустила теплову енергію до приміщення відповідача, яке знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 26 , з листопада 2020 року по жовтень 2022 року на загальну суму 19376,36 грн. Відповідач за вказаний період жодних оплат за наданні послуги не здійснював. Позивач просить стягнути в судовому порядку суму грошової заборгованості у розмірі 19 376,36 грн., а також стягнути судові витрати.

Ухвалою від 8.12.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача 26.12.2022 року надійшов відзив на позовну заяву , в якому вона зазначає, що є власником нежитлового приміщення місцезнаходження якого: АДРЕСА_2 , яке було подароване її чоловіком ОСОБА_2 , який розірвав договір № 600769 купівлі-продажу теплової енергії у 27 лютого у 2018. Також перед тим був отриманий Акт на відключення опалення 01.06.2012 року , який підтверджує що опалення було відключено, опломбовано та зафіксовано показання вузла комерційного обліку. Також за останнім актом звірки який був проведений в березні 2013 року показники в г.кал 16,44 такі як і на сьогоднішній день. На момент звернення Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до суду не отримувала жодного повідомлення про те що має наявну заборгованість, її не повідомляли в належному виді про неї, тому не знала та не могла знати про неї, так як договір було розірвано її чоловіком на постачання теплової енергії, звісно офіційний сайт на якому позивач розмістив індивідуальні договори не відвідувала, тому не могла прийняти рішення вибору моделі договірних відносин. Позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у сумі 3484,37 грн. заборгованості з квітня 2022 року по жовтень 2022 року. Доведеність наявної суми заборгованості, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. А саме чому за послуги теплопостачання вона повинна оплачувати в літній період суму 496,91 з квітня 2022 року по жовтень 2022 року, а саме заборгованість у сумі 3484,37в цей період. Прохає суд відмовити у задоволенні позову позивачу./а.с.15-16/.

26.01.2023 року від представника позивача надішли пояснення на відзив відповідача, в яких він вказує, що 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону про ЖКП Концерн на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення Відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового Відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідач є власником нежитлового приміщення , яке знаходяться в багатоквартирному будинку у АДРЕСА_3 оснащений приладом комерційного теплової енергії Sonometer 2000 заводський № 531004Y387. Відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку, які зазначені в рахунках за надані послуги. Нежитлове приміщення 26 по АДРЕСА_1 оснащено розподільчим приладом обліку теплової енергії, а саме теплолічильником ,,Мuiticai401 заводський № 8335815.Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.У разі відсутності змін у показах розподільчого приладу обліку вбачається порушення споживачем вимог щодо мінімального споживання теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики здійснюються донарахування обсягу спожитої теплової енергії. Для здійснення перевірки нарахувань Позивачем надано всі необхідні дані , що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень будинку, площу приміщення Відповідача, тарифи що діяли в розрахунковому періоді. Стосовно нарахувань за квітень 2022 р., у зв`язку з тим, що опалювальний закінчено у березні 2022 р. на підставі рішення ЗМР №126 від 29.03.2022 р. вони здійнювались щодо умовно-постійні складової нарахувань. Вартість абонентської плати за постачання теплової енергії є постійна та не змінюється протягом року. Позивач у поясненнях надав інформацію щодо тарифів які діяли в опалювальний сезон 2021-2022 року./а.с.42-46/.

8.06.2023 року від відповідача надійшли додаткові пояснення на позовну заяву, в якій зазначає, що у відповідності до технічних умов №1146/14 від 19.03.2009 р. попередній власник об`єкту нерухомості у відповідності до «Правил технічної експлуатації тепловикористовуючих установок теплових мереж» здійснив встановлення приладу обліку теплової енергії, про що представниками Позивачу були складені відповідні акти про обстеження теплового вузла та приладу обліку (копії надані у матеріали справи). Тобто, у випадку обладнання вузла приладом обліку подача теплової енергії Позивачем мінуючи вузол обліку є неможливим. На протязі тривалого часу показники приладу обліку теплової енергії, який був встановлений у відповідності з технічними умовами, виданими представниками Позивача, який був опломбованим його представниками, залишаються незмінними, що також підтверджує факт відсутності подачі теплової енергії. Послуги з постачання теплової енергії Позивачем Відповідачу не надавалися, в приміщені була стабільно низька температура, що фіксувалося Відповідачем. Твердження Позивача щодо надання Відповідачу рахунків у електронної формі та засобами поштового зв`язку також не відповідають дійсності. У електронному вигляді Відповідач не мав можливості отримувати рахунки від Позивача, а Позивач не виставляв рахунки у електронному вигляді оскільки між сторонами відсутні договірні відношення, Відповідач не укладав з Позивачем договору на постачання теплової енергії, не надавав свої персональні данні та дані щодо засобів спілкування у електронному форматі Позивачу. Що стосується направлення Позивачем рахунків засобами поштового зв`язку, це також не відповідає дійсності, оскільки жодного разу на ім`я Відповідача не надходило відправлень від Позивача, у точу числі з рахунками на сплату за надану послугу. В свою чергу звертає увагу, що Позивач не надав жодного доказу на підтвердження факту виставлення рахунків, а тому вважаю, що вказані обставини ніяким чином не доведені. 29 травня 2023 року представники Позивача здійснили вихід на місце та перевірку стану вузла розподільного обліку теплової енергії, про що був складений відповідний акт. Згідно даним, що внесені представниками Позивача до вказаного акту, показники лічильника станом на 29.05.2023 р. повністю співпадають з показами лічильника станом на 01.06.2012 р., що відображено у акті обстеження теплового вузла та приладу обліку, а саме 16,44 Гдт. Крім того в акті від 29.05.2023 р. вказано, що прилад обліку (ПО) без ознак механічних пошкоджень, електричні з`єднання не порушені, подавальний трубопровід опломбовано пломбою ГТС 7592247 у закритому стані, зворотній трубопровід опломбовано пломбою ГТС 8526985 у закритому стані. Вказані обставини також підтверджують факт відсутності надання Позивачем послуг з постачання теплової енергії. Також відповідач звертає увагу, що розрахунок заборгованості здійснювався з площі опалювання 71.7 кв.м. , а не 71.4 кв.м. Отже, свідчить про те, що договірні відносини між сторонами не існували, послуги з постачання теплової енергії не надавалися./а.с.74-78/.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, прохає суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII(далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має у власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ./а.с.11/.

Відповідно до угоди про розірвання договору №600769 від 01.05.2008 року купівлі- продажу теплової енергії власником приміщення ОСОБА_2 договір в частині відпуску теплової енергії договір розірвано з Концерном « міські теплові мережі» у зв`язку з продажем приміщення/а.с.30 -33/.

Договір між Концерн «Міські теплові мережі» та ОСОБА_3 не укладався.

Відповідач заперечує про наявність і дійсність типового індивідуального договору № 76205111.

Вказані аргументи відповідача спростовуються наступним.

Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради та на власному офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Системний аналіз вище викладеного дає підстави для висновку, що типовий індивідуальний договір № 76205111 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 є укладеним з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання, (02.10.2021).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, зокрема, у постанові від 7 липня 2020р. у справі № 712/8916/17, погоджується з висновками судів про те, що відсутність укладеного письмового договору про надання будь-якого виду комунальних послуг не звільняє відповідачів як споживачів від обов`язку оплати за надані послуги, оскільки у сторін таких спорів є фактичні договірні відносини щодо надання-отримання відповідних житлово-комунальних послуг

ВП ВС вказує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

У вказаній постанові ВП ВС зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Представник відповідача у судовому засіданні суду пояснив, що послуги з постачання теплової енергії Позивачем Відповідачу не надавалися, в приміщені була стабільно низька температура, що фіксувалося Відповідачем. У відповідності до технічних умов №1146/14 від 19.03.2009 р. попередній власник об`єкту нерухомості у відповідності до «Правил технічної експлуатації тепловикористовуючих установок теплових мереж» здійснив встановлення приладу обліку теплової енергії, про що представниками Позивачу були складені відповідні акти про обстеження теплового вузла та приладу обліку (копії надані у матеріали справи). Тобто, у випадку обладнання вузла приладом обліку подача теплової енергії Позивачем мінуючи вузол обліку є неможливим. На протязі тривалого часу показники приладу обліку теплової енергії, який був встановлений у відповідності з технічними умовами, виданими представниками Позивача, який був опломбованим його представниками, залишаються незмінними, що також підтверджує факт відсутності подачі теплової енергії.

З матеріалів справи судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 оснащений приладом комерційного теплової енергії Sonometer 2000 заводський № 531004Y387. Відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку, які зазначені в рахунках за надані послуги.

Нежитлове приміщення 26 по АДРЕСА_1 оснащено розподільчим приладом обліку теплової енергії, а саме теплолічильником ,,Мuiticai401 заводський № 8335815./а.с.79/. Відповідно до акту від 29.05.2023 р. вказано, що прилад обліку (ПО) без ознак механічних пошкоджень, електричні з`єднання не порушені, подавальний трубопровід опломбовано пломбою ГТС 7592247 у закритому стані, зворотній трубопровід опломбовано пломбою ГТС 8526985 у закритому стані./а.с.79-80/.

Відповідач вказаних обставин не заперечив та не спростував.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № "315(далі - Методика) встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з центи водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживи комунальних послуг.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.

Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якій частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу VI Методики визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії і ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях та оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за такими формулою 32 Методики.

Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.

У разі відсутності змін у показах розподільчого приладу обліку вбачається порушення споживачем вимог щодо мінімального споживання теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики здійснюються донарахування обсягу спожитої теплової енергії.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019.

Враховуючи знаходження належного відповідачу приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, суд вважає, що вказане приміщення є опалювальними.

Відповідачем у відзиві вказано, що Позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у сумі 3484,37 грн., заборгованості з квітня 2022 року по жовтень 2022 року. Доведеність наявної суми заборгованості, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Згідно Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном «МТМ» для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021 № 374.

Собівартість виробництва, транспортування та постачання теплової енергії складається, по-перше, з вартості палива, електроенергії, покупної теплової енергії та, по-друге, витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані.

Перший вид витрат називається умовно-змінними, тобто такими, розмір яких залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам.

Другий вид витрат не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам, тому називається умовно-постійними.

Проте обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію споживачам.

В періоді застосування сезонного тарифу на теплову енергію, до 01.10.2021, тобто до введення двоставкового формату тарифу, як умовно-постійні, так і умовно-змінні витрати в тарифі враховувались разом, і споживач, сплачуючи за теплову енергію, компенсував теплопостачальному підприємству одночасно дві частини витрат у складі однієї сплати.

Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.

Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.

Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину).

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.

Згідно пункту 32 Правил № 830 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Тобто вартість абонентської плати за постачання теплової енергії є постійна та змінюється протягом року.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради, та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п., п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

В період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 19 376,36 грн./а.с.3/.

Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 76205111 за листопад 2021 року по жовтень 2022 року на суму 19 376,36/а.с.5-10/.

Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідача, тарифи що діяли в розрахунковому періоді.

Подача теплоносія на об`єкт відповідача нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у спірному періоді підтверджується інформацією зняття показань приладів обліку теплової енергії за листопад 2021 року по жовтень 2022 року./а.с.4/.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача щодо того, що позивачем не доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також настання у відповідача строку виконання грошових зобов`язань з послати таких послуг.

Відповідач не був позбавлений права та можливості звернутися до позивача стосовно роз`яснень здійснених нарахувань за надану послугу з постачання теплової енергії, а також вказаної відповідачем у відзиві різниці опалювальної площі приміщення. Відповідне листування в матеріалах справи відсутнє та відповідачем не подано.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу за листопад 2021 року жовтень 2022 року в розмірі 19 376,36грн. за поставлену теплову енергію підлягає задоволенню судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2481 грн.00 коп. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на р/р НОМЕР_2 у Філії АТ «Укресімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 19 376, 36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , на р/р НОМЕР_3 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 5.10.2023 року.

Суддя Н.В.Фісун