ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7200/23 Справа № 212/1787/23 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Сотнікової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/1787/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про виключення з обліку по особовому рахунку боргу попереднього власника, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Козлова Д.О., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про виключення з обліку по особовому рахунку боргу попереднього власника.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 лютого 2022 року між нею та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання за яким останній передав їй ( ОСОБА_1 ) у власність кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.8 даного договору заборгованість у розмірі 99506,69 грн., залишається за ОСОБА_2 , тому ОСОБА_1 не несе відповідальності за заборгованість, яка виникла до укладення цього договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Однак за адресою: АДРЕСА_2 , обліковується заборгованість перед АТ «Криворізька теплоцентраль» за постачання теплової енергії в загальній сумі 36050,84 грн., з яких: 6114,94 грн. (послуги з постачання теплової енергії); 1314,33 грн. (судовий збір); 462,26 грн. (3% річних); 954,05 грн. (індекс інфляції); 28691,22 грн. (опалення по лічильнику); 323,77 грн. (борг за тепло); 16 грн. (плата за абонентське обслуговування).

Також рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу по справі № 212/4455/21 від 14.12.2021 р. було стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість по оплаті за централізоване опалення за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 30 березня 2018 року по 30 квітня 2021 року в сумі 14762, 86 грн., індексу інфляції у сумі 954,05 грн., 3% річних у сумі 462,26 грн., а всього 16179,17 грн.

Позивач зазначає, що оскільки вона не була власником квартири до 11.02.2022 р., та не є правонаступником обов`язків попереднього власника квартири щодо погашення боргу перед відповідачем, тому у неї відсутній обов`язок зі сплати суми боргу, який утворився до 11.02.2022 р., судового збору, інфляційних витрат та 3% річних, у зв`язку з чим, вказана заборгованість підлягає виключенню з особового рахунку № НОМЕР_1 .

26.01.2022р. позивачем направлено заяву відповідачу з вимогою виключити заборгованість з особового рахунку.

У зв`язку з викладеним просила суд, зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість попереднього власника зазначеної квартири ОСОБА_2 , яка виникла до 11 лютого 2022 року судовий збір в розмірі 1314,33 грн., 3% річних в розмірі 462,26 грн., інфляційні втрати в розмірі 954,05 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про виключення з обліку по особовому рахунку боргу попереднього власника задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» виключити відносно ОСОБА_1 із обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 щодо належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість попереднього власника такого житла, ОСОБА_2 , яка виникла до 11 лютого 2022 року, за постачання теплової енергії в сумі 14762,86 грн., 3% річних в розмірі 462,26 грн., інфляційних втрат в розмірі 954,05 грн., а також судового збору в сумі 1314,33 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, АТ «Криворізька теплоцентраль» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність, обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення суду в частині задоволених позовних вимог, скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, а облік споживання теплової енергії по квартирі здійснюється з наростаючим підсумком, незалежно від зміни власника. Переоформлення особового рахунку на нового споживача не є підставою для списання вірно нарахованої плати за надані послуги, а заборгованість, що обліковується на переоформленому особовому рахунку, підлягає погашенню у передбаченому діючим законодавством порядку.

Скаржник вважає, що будь-яких прав позивачки не було порушено, а заборгованість колишніх власників з неї не стягується, тому вказівка у особовому рахунку наявність заборгованості не тягне для позивачки негативних наслідків. Крім того, виключення такої заборгованості з особового рахунку позбавить відповідача права на стягнення з попередніх власників існуючої заборгованості. До того ж ведення обліку обсягу наданих послуг з централізованого опалення та сплати за вказані послуги є правом підприємства.

Також зазначає, що за ст.ст.15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про зобов`язання виключити заборгованість за послуги, оскільки права позивачки при цьому не порушені. При цьому особовий рахунок, відкритий за адресою: АДРЕСА_2 , є документом внутрішньогосподарського обліку відповідача, тому списання з нього будь-яких сум є правом відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що у період нарахування відповідачем заборгованості, вона не була власником квартири до 11.02.2022 та не була споживачем комунальних послуг, а тому у неї відсутній обов`язок по сплаті нарахованої суми боргу до 11.02.2022,судового збору, інфляційних витрат та 3% річних, яка підлягає виключенню з особового рахунку № НОМЕР_1 .

Вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає установленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють дані правовідносини. Просить апеляційну скаргу АТ «Криворізька теплоцентраль відхилити» рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Відповідач АТ «Криворізька теплоцентраль» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста КривогоРогу від 14 грудня 2021 року, яке набуло чинності 17 січня 2022 року, позовні вимоги АТ«Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги на загальну суму 41913грн. було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» боргу з оплати за централізоване опалення за період з 30 березня 2018 року по 30 квітня 2021року у розмірі 14762,86грн., індексу інфляції у розмірі 954,05 грн., 3% річних у розмірі 462,26грн., а всього 16179,17грн., а також в рівних частинах витрати зі сплати судового збору в сумі 876,22 грн., тобто по 438,11 грн. з кожного.

11.02.2022 між ОСОБА_2 (відчужувачем) та ОСОБА_1 (набувачем) укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П., реєстр № 329, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 у власність належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а набувач зобов`язалась довічно забезпечувати утримання відчужувача.

Відповідно до п.8 даного договору заборгованість у розмірі 99506,69 грн., залишається за відчужувачем. Набувач не несе відповідальності за заборгованість, що виникла до укладення цього договору (а.с.6-8).

Право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , було зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 лютого 2022 року (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 30 листопада 2022 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 1959, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років (а.с. 10).

26 січня 2023 року ОСОБА_1 , як новий власник, звернулась до АТ «Криворізька теплоцентраль» з заявою, в якій просила відповідача виключити частину боргу з особового рахунку по рахунку № НОМЕР_1 , в сумі 15271,41 грн.

З інформації Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби від 9 січня 2023 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 1 грудня 2022 року наявний борг перед АТ «Криворізька теплоцентраль»: за послуги з теплової енергії - 6114,94 грн., за судовий збір 1314,33 грн., з 3% річних 462,26 грн., з інфляції 954,05 грн., борг за опалення по лічильнику 28691,22 грн., борг за теплопостачання 323,77 грн., плата за абонентське обслуговування 16 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством не передбачено обов`язку набувача квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не було обумовлено в договорі відчуження нерухомого майна.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19 (провадження №61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі №201/1807/21 (провадження №61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження №61-13033 св 20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи з 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.8 даного договору заборгованість у розмірі 99506,69 грн., залишається за відчужувачем. Набувач не несе відповідальності за заборгованість, що виникла до укладення цього договору (а.с. 6-8).

Отже, колегія суддів вважає, що судом правильно встановлено, що позивач, укладаючи договір з попереднім власником квартири, не приймала на себе борг з оплати комунальних послуг, в тому числі і з надання теплової енергії вказаної вище квартири, а тому на неї не може бути покладено обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої відповідачем попереднім власникам, тобто до набуття позивачем у власність квартири.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо неналежного способу судового захисту у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).

З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання АТ «Криворізька теплоцентраль» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 11.02.2022 року, є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем до 11.02.2022 року.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження №61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі №201/11406/20 (провадження №61-18079 св 21).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53 цс 21), вирішуючи справу хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається Верховним Судом, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що за умови визнання недійсною умови кредитного договору про плату за управління кредитом, є підстави задовольнити вимогу про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах (пункт 54).

У пункті 58 вказаної постанови зазначено, що задоволення вимоги боржника про зобов`язання кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір), може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв