Ухвала

19 вересня 2023 року

місто Київ

справа № 444/1831/20

провадження № 61-10661ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив:

визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку площею 1,2547 га, розташовану на території села Городжів Жовківського району Львівської області, цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 28 червня 2002 року серії ЛВ № 012438, виданого на підставі рішення VIII сесії III-го демократичного скликання Лавриківської сільської Ради народних депутатів від 04 травня 2001 року за № 4, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115;

зобов`язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно встановленої ОСОБА_1 огорожі, яка проходить по межі від літ. Г до літ. А (землі загального користування) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмолено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на земельні ділянки площею 1,2547 га, розташовані на території села Городжів Жовківського району Львівської області, цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 28 червня 2002 року серії ЛВ №012438, виданого на підставі рішення VIII сесії III-го демократичного скликання Лавриківської сільської Ради народних депутатів від 04 травня 2001 року за № 4.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,6953 га, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 28 червня 2002 року серії ЛВ № 012438 Лавриківської сільської Ради народних депутатів, шляхом демонтажу самовільно встановленої ОСОБА_1 огорожі, яка проходить по межі, позначеній в державному акті від літ. А до літ Б.

13 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору.

У серпні 2023 року заявниця надіслала до Верховного Суду документи на усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У касаційній скарзі, обґрунтовуючи неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявниця, в аспекті підстав та випадків касаційного оскарження, посилається на:

неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15, від 24 квітня 2013 року у справі № 6-14цс13, від 23 жовтня 2013 року у справі № 6-83цс13, постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19, від 16 вересня 2020 року у справах № 359/4356/18 та № 754/10844/18, від 06 березня 2019 року у справі № 571/1306/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 17 липня 2019 року у справі № 523/3612/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 760/23795/14-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 642/6518/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 06 листопада 2019 року у справах № 464/4574/15-ц та № 756/17180/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 697/2368/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 635/8395/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 01 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц ;

відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги, а також відмови у відкритті касаційного провадження.

Отже, є підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року.

Витребувати з Жовківського районного суду Львівської області цивільну справу № 444/1831/20 за позовом ОСОБА_2 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак