Провадження № 2/750/1466/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Прохоренко А.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

13.07.2023 позивач звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки не проживає в квартирі з 1 червня 2022 року з підстави статті 71, 72 Житлового кодексу України та ст. 391 ЦК України та вирішити питання щодо судових витрат у відповідності до чинного законодавства.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.07.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.07.2004 року (а.с. 4, 5).

Згідно довідки виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 11.07.2023 року №5147, виданій уповноваженому власнику житлового приміщення ОСОБА_1 проте, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.12.2007 року (а.с. 13).

Відповідно до особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 є власником без реєстрації у вказаній квартирі з 22.07.2004 року та ОСОБА_2 , зареєстрований з 18.12.2007 року в якості піднаймача.

Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.08.2022 року складеного майстром технічної дільниці ДОЖФ №3 та засвідченого начальником ДОЖФ №3, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 , зі слів власника квартири, фактично не проживає за місцем реєстрації з 1 червня 2022 року (а.с. 12).

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, суд не приймає до уваги наданий позивачем, Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 30 серпня 2022 року, як доказ не проживання відповідача у спірній квартирі, оскільки, вказаний акт складений майстром технічної дільниці і заповнений чорним чорнилом, проте, в графі про період не проживання ОСОБА_2 запис здійснений синім чорнилом, що вказує на заповнення даної стрічки акту не особою, яка його складала. Лише дані про власника квартири та сусідів заповнені синім чорнилом даними особами.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами ст. 64 Житлового кодексу УРСР, визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач не входить до кола членів сім`ї позивача у відповідності до вимог ст. 64 ЖК України, ст. 71 ЖК України та відповідач був зареєстрований до квартири АДРЕСА_1 на підставі договору піднайму житлового приміщення від 18.12.2007 року, який сторони не розірвали у встановленому законом порядку, наданий Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 30 серпня 2022 року містить запис про період не проживання ОСОБА_2 , який заповнений іншою особою ніж складений акт, тому відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням з підстав зазначених позивачем в позові, а саме відсутності члена сім`ї без поважних причин понад шість місяців. Будь-яких інших беззаперечних доказів про не проживання відповідача у спірній квартирі позивачем не було надано суду.

Разом з тим, правою нормою для розірвання договору найму житла є стаття 825 ЦК України, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута