Справа № 589/4547/23
Провадження № 2/589/1337/23
УХВАЛА

07 вересня 2023 року

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Євдокімова О.П., дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тяжким фінансовим становищем.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Разом з цим особа не навела необхідні та достатні доводи що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору в установленому законом порядку і розмірі, а також не надала докази, які б свідчили про вжиття нею всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, оскільки позивачка є працездатною особою і має можливість працювати і отримувати заробіток для забезпечення своїх потреб та сплати судового збору. Посилання ж позивачки, що вона має лише офіційний прибуток від підприємницької діяльності у розмірі 2000 грн на рік не відповідає реальним потребам фізичної особи. Жодних доказів, що позивачка перебуває на обліку, як малозабезпечена особа, отримує субсидію чи соціальну допомогу, тощо, остання не надала. Також не зазначено та не надано доказів, що остання не має будь-яких збережень, майно чи інші сільськогосподарські здобутки, реалізація яких дозволяла б сплатити судовий збір в необхідному розмірі, а тому суд не знаходить законних підстав для звільнення її від сплати судового збору.

Разом з цим слід зазначити, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ВС також навів рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" в якому зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Отже, відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Наведені позивачкою обставини для обґрунтування клопотання про звільнення сплати судового збору не передбачають відповідно до статті 8 Закону можливість звільнення від сплати судового збору, і тому в задоволенні такого клопотання судом слід відмовити.

Вивчивши дану позовну заяву, суд приходить до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 1статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн.

Отже, вимога про розірвання шлюбу є немайнового характеру та за неї повинен бути сплачено судовий збір в розмірі 1073,660 грн.

Зважаючи на зазначене, у відповідності до вимог ст.185 ЦПК України суд встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України, суд вважає, що її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк десять днів, для усунення недоліку.

Керуючись ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова