ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Суми

Справа №576/1851/23

Номер провадження 22-ц/816/1403/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Маховиком Романом Васильовичем

на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року у складі судді Колодяжного А.О., постановлену у м. Глухів Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника-адвоката Маховика Р.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2 01 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №111. Залишити неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу право повторного звернення до суду після усунення умов, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Маховик Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що у позовній заяві зазначено, що спір між батьками про визначення місця проживання дітей відсутній. Крім того, позивачкою позовна вимога про визначення місця проживання дітей не заявлялась, а лише просила розірвати шлюб та вирішити питання про залишення проживання дітей разом з матір`ю.

Крім того зазначає, що вирішення питання про залишення проживання дітей разом з матір`ю є похідним від розірвання шлюбу.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом пункту 14 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач об`єднала вимоги про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дітей, проте, якщо перша вимога розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, то спір про визначення місця проживання дитини розглядається виключно за правилами загального позовного провадження, а відтак вказані вимоги не підлягають спільному розгляду, враховуючи те, що такі вимоги, всупереч ч. 1 ст. 188 ЦПК України, не поєднані ні предметом, ні підставами, ні поданими доказами, а також не є основними та похідними одна відносно одної. Крім того, строки розгляду спорів за кожною вимогою є різними і сумісний розгляд заявлених вимог суттєво утруднить вирішення спору.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія судді погодитися не може.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України, позовна заява повертається позивачем у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а неповнолітніх дітей залишити проживати разом з матір`ю. При цьому, позивачка наголошувала на тому, що діти проживають разом з нею, спір між сторонами щодо визначення місця проживання дітей відсутній.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не зверталася до суду з позовною вимогою про визначення місця проживання дітей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив питання про залишення неповнолітніх дітей проживати з матір`ю із позовною вимогою про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про об`єднання в одній позовній заяві двох позовних вимог, оскільки суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Крім того, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Верховний Суд у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22) вказав, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду при розгляді цієї справи із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення проживати дитини з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував місце проживання дитини, не визначаючи та не змінюючи його.

За таких обставин, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував і безпідставно повернув позовну заяву позивачу.

Враховуючи вище зазначене, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Маховиком Романом Васильовичем задовольнити.

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов