П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м. Київ

Справа №369/7936/22

Провадження № 22-ц/824/5774/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 12 липня 2023 року

Повний текст постанови складено 14 липня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , поданою адвокатом Івановою Наталією Сергіївною, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05 серпня 2021 року між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено договір на виготовлення та монтаж. За умовами договору відповідач зобов`язувався виконувати наступні роботи: водопад по склу, а він зобов`язувався оплатити матеріали, роботу виконавця та прийняти виконані роботи. На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу 4 675,00 дол. США, що станом на 09 серпня 2021 року становило 127 160,00 грн у якості предоплати, та залишок становив 825,00 дол. США. Термін виконання - 60 робочих днів.

У кінці серпня 2021 року співробітник відповідача повідомив, що на заводі по виготовленню скла затримка та треба зачекати. Проте і через шість місяців після укладення договору, свої зобов`язання відповідач не виконав та на його звернення не реагував.

Вказав, що через невиконання відповідачем умов договору утворилася заборгованість по пені в розмірі 467,00 дол. США (17 091,00 грн), що становить 10 % від сплаченої суми за період простроченого виконання зобов`язання. Крім того, через порушення свого права, він поніс витрати на правову допомогу в розмірі 33 000,00 грн, які мають бути відшкодовані відповідачем.

На підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів» та статей 627, 628, 638, 629, 865, 873, 526, 530, 849, 653, 598 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути

з ФОП ОСОБА_2 на свою користь попередню оплату у розмірі 4 675,00 дол. США, що становить 170 918,00 грн, пеню за прострочення виконання договору у розмірі

468,00 дол. США, що становить 17 091,00 грн, судові витрати по правовій допомозі в розмірі 33 000,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2022 року відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення попередньої оплати.

Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 жовтня 2022 року ФОП ОСОБА_2 подав відзив на позов.

Відзив мотивував тим, що 05 серпня 2021 року між ним та ОСОБА_1 підписаний договір № 0508/21. У даному договір відсутні дані про замовника, крім ПІБ. Даний договір має вступати в силу після отримання попередньої оплати. Але таку плату він не отримував, що підтверджується випискою з його банківського рахунку. Посилання позивача на те, що на договорі міститься відмітка не підтверджує отримання ним цих коштів, оскільки він таких записів не робив. Вважає, що це зроблено самим позивачем. ОСОБА_1 ні виписку з банківського рахунку, ні касовий ордер або інший платіжний документ не надав. Оскільки позивачем не внесено жодної оплати по договору, тому такий договір ще не набув своєї дії. Суми заборгованості, що вказані в позові, вважає необґрунтованими, оскільки не подано розрахунку їх нарахування.

Зазначив, що він не має жодного відношення до сайту ІНФОРМАЦІЯ_2, до номерів телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та інших контактів, вказаних у скрін-шоті сайту ІНФОРМАЦІЯ_2. Поштова адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого позивач вів електронне листування, йому не належить. Вважав, що позивач не надав доказів, які підтверджували його вимоги, тому просив відмовити в задоволенні позову.

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що відомості про попередню оплату містяться як в договорі на виготовлення та монтаж, так і в додатку до цього договору. Оригінал договору знаходиться у нього та жодних відміток він робив. Сама ж оплата була здійснена готівкою на вимогу відповідача для уникнення оподаткування, про що і зроблено відповідний запис на договорі. Оскільки кошти передавались в доларах США, тому він просив стягнути ці кошти по курсу, який є загальнодоступним в мережі Інтернет, на день звернення до суду. З поданої відповідачем виписки по своєму банківському рахунку вбачається, що він взагалі жодного доходу за рік не отримував, що не відповідає дійсності. Всі докази щодо листування відповідають дійсності. Просив позов задовольнити.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів задоволено частково.

Стягнено з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти в розмірі 4 675,00 дол. США.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що на час подання позову та на час вирішення справи, відповідач виріб не виготовив, будь-яких пояснень щодо строків виготовлення виробу не надав. Оскільки виріб не був виготовлений, ні у встановлений договором строк, ні після направлення вимоги позивачем, причини такого невиконання з боку відповідача суду не повідомлено, суд прийшов до висновку про істотне порушення відповідачем умов договору та порушення прав позивача, який позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, тому позовні вимоги про розірвання договору та стягнення коштів в розмірі

4 675,00 дол. США підлягають до задоволення.

27 січня 2023 року представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Іванова Н. С. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не з?ясовано 1) чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то 2) чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то 3) чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою такого способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. Позов поданий ОСОБА_1 не відповідає жодному з наведених критеріїв. Заявник вказує, що відповідач не отримував попередньої оплати за договором.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 27 січня 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03лютого 2023 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 , подану адвокатом Івановою Н. С., на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022 року залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду мотивована тим, що до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

15 лютого 2023 року на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року представником ФОП ОСОБА_2 - адвокатом Івановою Н. С. надано квитанцію/платіжне доручення про сплату судового збору, у розмірі встановленому судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_2 , поданою адвокатом Івановою Н. С., на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів.

Витребувано з Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали цивільної справи № 369/7936/22 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів.

03 березня 2023 року матеріали цивільної справи № 369/7936/22 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

03 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Києво-Святошинського районного суд Київської області від 30 грудня 2022 року залишити в силі.

Відзив мотивований тим, що наведені представником позивача аргументи

в апеляційній скарзі не підтверджуються матеріалами справи.

В судовому засіданні представник відповідача ФОП ОСОБА_2 адвокат Іванова Н.С. підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що 05 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір на виготовлення та монтаж № 0508/21, за умовами якого виконавець за дорученням замовника і відповідно до його замовлення зобов`язується виконувати наступні роботи: водопад по склу прозоре, а замовник зобов`язується оплачувати матеріали, роботу виконавця та приймати виконані роботи.

Пунктом 3 договору сторони погодили, що загальна сума договору визначається виходячи із сумарної вартості всіх робіт, зазначених у додатках до цього договору. Порядок оплати визначається у кожному випадку окремо і вказується у додатках до даного договору. Передплата на виготовлення виробу поверненню не підлягає. Остаточний розрахунок проводиться замовником перед виїздом на монтаж, та після фото готового виробу.

У додатку № 1 до договору № 0508/21 вказано: замовник замовляє, а виконавець зобов`язується виготовити виріб відповідно до даного договору. А саме: водопад по склу, термін виконання - 60 діб робочих.

Пунктом 2.2.4 договору передбачено, що замовник зобов`язується своєчасно оплатити передплату та залишок по роботі виготовлення виробу виконавця в порядку, передбаченому пунктами 3.2, 3.3 даного договору.

Додатком № 1 встановлено, що оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до даного договору в наступному порядку: при вступі договору в силу внести передплату в розмірі 85 % від загальної вартості замовлення, решта в розмірі 15 % від вартості замовлення оплачується після надання фото виробу та перед виїздом на монтаж.

У пункті 1 додатку сторони погодили вартість замовлення в розмірі

5 500,00 дол. США.

У додатку № 1 до договору вказано, що вартість замовлення становить

5 500,00 дол. США, передплата - 4 675,00 дол. США, а в графі «Всього до сплати» вказано: «остаток 825». Додатково на першій сторонці договору зверху рукописно зазначено «предоплата 09.08 4675 $ остаток 825$».

З умов укладеного договору та додатку №1 до договору встановлено, що термін виконання становить 60 робочих діб з моменту внесення грошових коштів, тобто

з 09 серпня 2021 року.

Пунктом 2.1.5 передбачено, що у випадку настання обставин, здатних вплинути на терміни поставки комплектуючих для виготовлення виробу, виконавець зобов`язаний проінформувати про це замовника та повідомити про те, що не по його вині, термін виготовлення виробу буде продовжено (термін визначається згідно поставки комплектуючих).

Встановлено, що на час подання позову та на час вирішення справи судом першої інстанції, та на час перегляду справи судом апеляційної інстанції, відповідач виріб не виготовив, будь-яких пояснень щодо строків виготовлення виробу не надав.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку виниклим між сторонам правовідносинам, Київський апеляційний суд виходить із такого.

Спірні правовідносини виникли щодо невиконання відповідачем умов договору підряду та стягнення внесеної суми коштів.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням

є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання),

а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 УК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин першої та третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Установлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері виконання підрядних робіт на підставі укладеного договору підряду від 05 серпня 2021 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Глава 61 ЦК України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 ЦК України можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених цим Кодексом.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Підстави для реалізації замовником права на односторонню відмову від договору підряду визначено положеннями частин другої - четвертої статті 849, частини другої статті 852, частини третьої статті 858 ЦК України.

Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача

4 675,00 дол. США попередньої оплати за договором підряду від 05 серпня 2021 року посилався на неналежне виконанням підрядником своїх зобов`язань за вказаним договором.

Положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом спору є об`єкт спірних взаємовідносин щодо яких виник спір між позивачем та відповідачем, певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої позивач просить прийняти судове рішення. В даному випадку предметом спору є визначена позивачем вимога про стягнення авансового платежу за договором підряду

у зв`язку з односторонньою відмовою від цього договору.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такими обставинами є певні юридичні факти, які тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Отже, підставу позову складають дві складові: юридична та фактична. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову дозволяє визначити межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. В даному випадку підставами позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі

№ 757/39725/19-ц (провадження № 61-15916св20) зазначено: «тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину)

є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому,

а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів,

(в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш

в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Положеннями частин першої та третьої статті 857 ЦК України підтверджено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із частинами першою та третьою статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Аналогічні положення містяться і в частинах першій-п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, зокрема, передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Частиною другою статі 849 ЦК України також визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Встановлено, що на час подання позову та на час вирішення справи судом першої інстанції та на час перегляду справи судом апеляційної інстанції, відповідач виріб не виготовив, будь-яких пояснень щодо строків виготовлення виробу не надав. Оскільки виріб не був виготовлений, ні у встановлений договором строк, ні після направлення вимог позивачем, причини такого невиконання з боку відповідача суду не повідомлено, суд приходить до висновку про істотне порушення відповідачем умов договору та порушення прав позивача, який позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, тому позовні вимоги про розірвання договору та стягнення коштів в розмірі

4 675 дол. США. підлягають до задоволення, а відтак Київський апеляційний суд погоджується з висновком суд першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_2 - адвоката Іванової Н. С.без задоволення,

а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня

2022 року - без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги представника ФОП ОСОБА_2 - адвоката Іванової Н. С. без задоволення,

а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня

2022 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , подану адвокатом Івановою Наталією Сергіївною, залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна