справа № 296/3903/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Дарії Кравчук, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Заявленим позовом заявниця просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки спричинену майнову і моральну шкоду. У обґрунтування заявленого суду повідомила наступне. Між сторонами укладено попередній договір купівлі продажу житлового будинку із земельною ділянкою. Після його укладення позивачка з дозволу відповідачки оселилась у домоволодінні і почала його облаштовувати. Зокрема придбавала меблі, техніку і інші речі для зручного проживання. Одразу договір купівлі продажу згадуваного нерухомого майна укладено не було через відсутність у відповідачки усіх необхідних документів для оформлення правочину. У подальшому, позивачка у справах залишила Україну й повернутись не змогла через уведені карантинні обмеження. Основний правочин, як зазначає позивачка, укладено не було через бездіяльність відповідачки. Такими діями позивачеві спричинені майнові збитки. Окрім цього, відповідачка розповсюджувала про позивачку недостовірну інформацію, чим спричинила немайнових збитків у зв`язку з чим просить стягнути і моральну шкоду.

Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Позивачка і її представники у судове засідання не з`явились. Направленими заявами просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позов підтримують, допит заявлених свідків клопотали не здійснювати.

Відповідачка, будучи належним чином й неодноразово повідомленою про існування даного судового спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловила, жодних доказів суду не надавала і у судове засідання жодного разу не з`являлась.

Враховуючи такі фактичні обставини справи, судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність учасників та без фіксації перебігу судового процесу.

Дослідив матеріали надані позивачкою, судом встановлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини.

Позивачка є громадянкою Німеччини, проживає у м. Вюльфрат й при зверненні до суду сплатила судовий збір.

8 січня 2020 року між сторонами укладено попередній договір про укладення у майбутньому договору купівлі продажу житлового будинку і двох земельних ділянок, що за адресою АДРЕСА_1 . Правочин містить згадування про те, що відповідачка мешкає за адресою у АДРЕСА_2

Починаючи з 16 січня 2020 року позивачка укладала ряд договір на виготовлення меблів і їх елементів.

24 березня 2020 року позивачка зверталась до відповідачки із листом, яким просила повідомити чи має намір остання виконувати попередній і раніше згадуваний договір. Адреса отримувача листа зазначена у АДРЕСА_2 , однак повідомлення відділення зв`язку оформлене на отримувача за адресою АДРЕСА_1 . Лист отримано адресатом 24 квітня 2020 року.

13 квітня 2020 року позивачка повторно зверталась до відповідачки із подібним зверненням. Ідентично, як і у перший раз адреса отримувача листа зазначена у АДРЕСА_2 , однак повідомлення відділення зв`язку оформлене на отримувача за адресою АДРЕСА_1 . Лист отримано адресатом 30 квітня 2020 року.

Відповідачка має зареєстроване місце проживання з 12 грудня 2003 року за адресою АДРЕСА_2 .

Позивачка зверталась за медичною допомогою і отримувала консультативні заключення невролога 15 і 22 лютого 2022 року.

4 червня 2021 року поліцією повідомлено, що 6 вересня 2020 року на спецлінію "102" надходив виклик від громадянки, яка назвалась ОСОБА_1 , яка повідомила про конфлікт із власником будинку з приводу перешкод у отриманні речей за адресою АДРЕСА_1 . На виклик скеровувався екіпаж поліції. По приїзду встановлено, що речі вже було повернуто, й конфлікт врегульовано на місці.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст. 277 ЦК України).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України).

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Постанова Верховного суду від 3 липня 2023 року у справі № 523/10085/19 (провадження № 61-6643св23) містить наступний правовий висновок: зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, законодавство, яке регулює дані правовідносини й усталену судову практику у даних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Стосовно ухилення від виконання попереднього договору.

Позивачкою не надано доказів, які б свідчили про ухилення відповідачки від виконання попереднього договору. Надані суду листи, якими позивачка закликала виконати зобов`язання не є належним доказом такого факту, оскільки відсутні відомості про отримання такого звернення. Більше того скерування листа за адресою де відповідачка не мешкає і не мешкала підтверджує зазначені висновки суду. Інших доказів з даного приводу суду на дослідження не надано.

Стосовно майнової шкоди.

Суд вважає, що позивачкою не доведено взагалі спричинення майнової шкоди як такої так і наявність вини відповідачки у цьому тощо. Надані на дослідження докази про замовлення товарів не свідчать про спричинення шкоди. Більше того, відсутність підстав стверджувати про ухилення саме відповідачки від виконання попереднього зобов`язання додаткового свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідачки майнової шкоди і задоволення даної частини позову тощо.

Стосовно моральної шкоди.

На виконання вимог закону й усталеної судової практики позивачка не довела наявність усіх елементів складу даного правопорушення, що унеможливлює задовольнити і дану частину позову. Зокрема, суду не надано доказів щодо протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Результати вирішення спору не дають підстав для розподілу витрат позивачки. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 4 жовтня 2023 року.

Суддя Євген Татуйко