печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Сестро-Животовській А.В.,
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - позивач, МТСБУ) звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 133 358,72 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 07.07.2018 року о 16 год. 15 хв. по проспекту Перемоги, буд. 32 у м. Києві, відповідач, керуючи автомобілем «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , після чого вказаний автомобіль розпочав некерований рух та зіткнувся з автомобілем «Мерседес», державний номер НОМЕР_3 . У цей час відповідач, після зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , зіткнувся з автомобілем «Лексус», державний номер НОМЕР_4 , який, у свою чергу, розпочав некерований рух та зіткнувся з автомобілем «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталась з вини відповідача, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2018 року. На дату ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП, що сталася з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СК «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9219768 терміном дії з 29.09.2017 року до 28.09.2018 року. Згідно Звіту № 226/М/2018 від 29.07.2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 128 361,78 грн. Також внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6366876 терміном дії з 20.07.2017 року до 19.07.2018 року. Відповідно до звіту № 62/09/18 від 18.09.2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 46 516,68 грн. Крім того, в результаті ДТП, що мала місце 07.07.2018 року, водій автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та поніс витрати на лікування у розмірі 1 677,60 грн. та у зв`язку із втратою працездатності не отримав дохід у період перебування на лікарняному, а саме з 08.07.2018 року по 31.07.2018 року, що відповідно до розрахунку шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілого становить 6 769,06 грн. Оскільки винуватцем ДТП завдана шкода відшкодована не була, власники автомобілів «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , та «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , звернулися до позивача із відповідними заявами про виплату страхового відшкодування. Так, МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди власнику автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , у розмірі 82 575,56 грн. та 12.10.2018 року виплата була здійснена. Крім того, МТСБУ 16.08.2018 року було сплачено за надані послуги аварійним комісаром (огляд авто та збір документів) у розмірі 890,60 грн. Також МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди власнику автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , у розмірі 40 545,90 грн. та 02.11.2018 року виплата була здійснена. Крім того, 17.12.2018 року відшкодувало власнику автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_3 витрати на лікування та тимчасову втрату працездатності у розмірі 8 446,66 грн. та 09.10.2018 року сплачено за надані послуги аварійним комісаром (огляд авто та збір документів) у розмірі 900,00 грн. Отже, позивачем були понесені витрати у розмірі 133 358,72 грн. За таких обставин позивач вважає, що сплачені кошти підлягають стягненню з відповідача в порядку регресу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 01.12.2020 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2023 року постановлено здійснювати розгляд цивільної справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 24.04.2023 року.
24.04.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, про розгляд справи за відсутності представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 31.05.2023 року.
24.05.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, про розгляд справи за відсутності представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
31.05.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 16.08.2023 року.
10.08.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, про розгляд справи за відсутності представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання 16.08.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку та електронною поштою.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копій позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (а. с. 13).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9219768 терміном дії з 29.09.2017 року до 28.09.2018 року (а. с. 14).
Власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , є ОСОБА_3 згідно копії свідоцтва реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 (а. с. 41).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , на час ДТП була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська Страхова Група» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6366876 терміном дії з 20.07.2017 року до 19.07.2018 року (а. с. 42).
Цивільно-правова відповідальність водія «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована (а. с. 15).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і та ін.).
Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Отже, оскільки шкода завдана з вини ОСОБА_1 , вона підлягає відшкодуванню за рахунок останнього.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 4 Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.
Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.
Проте, в порушення норм чинного законодавства, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.
Як визначено у п. 39.1 ст. 39 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону, основними завданнями МТСБУ є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Враховуючи викладене, 03.10.2018 року власник автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 52).
Крім того, 04.10.2018 року власник автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 33).
Як визначено у п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 23.1 ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до п. 9.1 та п. 9.2 ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Згідно ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Так, згідно Звіту 226/М/2018 від 29.07.2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ, складеного суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експерта компанія», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 128 361,78 грн. без ПДВ (а. с. 18 - 31).
Відповідно до Звіту № 62/09/18 від 18.09.2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого КТЗ, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 46 516,68 грн. (а. с. 43 - 48).
Як визначено у п 41.4. ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
Так, відповідно до копії платіжного доручення № 993796 від 09.10.2018 року МТСБУ оплачено послуги аварійного комісара у розмірі 900,00 грн., який здійснював огляд автомобіля «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , та збір документів (а. с. 51).
Крім того, згідно копії платіжного доручення № 992561 від 16.08.2018 року МТСБУ оплачено послуги аварійного комісара у розмірі 890,60 грн., який здійснював огляд автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , та збір документів (а. с. 37).
Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Так, за наслідком розгляду заяви ОСОБА_2 від 04.10.2018 року, на виконання Наказу від 11.10.2018 року № 9455, МТСБУ перерахувало регламентну виплату у розмірі 82 575,56 грн. власнику автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , про що свідчить копія платіжного доручення № 993870 від 12.10.2018 року (а. с. 36).
Як зазначено у п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Аналогічне положення містить ст. 1191 ЦК України, відповідно до частини першої якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Оскільки МТСБУ відшкодувало власникам автомобілів «ДЕУ», державний номер НОМЕР_5 , та «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , завдану ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду у загальному розмірі 133 358,72 грн., то у нього виникло право регресної вимоги до ОСОБА_1 .
Так, 09.01.2019 року МТСБУ на адресу відповідача надсилалася регресна вимога з проханням сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 133 358,72 грн., яка залишилася без реагування (а. с. 62).
Згідно 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належних, достатніх та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування понесених позивачем витрат відповідач не надав.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь МТСБУ грошових коштів у розмірі 133 358,72 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9801273 від 20.11.2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 102,00 грн. у відшкодування судових витрат.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 9, 17, 22, 23, 29, 38, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-283, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 133 358 (сто тридцять три тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 72 коп. понесених витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 16.08.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко