КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/5221/22 Головуючий у суді першої інстанції - Саадулажва А.І.
Номер провадження № 22-ц/824/8070/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Служби безпеки України, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Служби безпеки України, про відшкодування моральної шкоди та просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та СБУ на його користь моральну шкоду у розмірі 702 000 грн та судовий збір у розмірі 10 530 грн.

У січні 2023 року (а.с.123-126, т. 2) позивач звернувся до суду із заявою про заміну неналежного відповідача ОСОБА_1 належним, яку мотивував тим, що відповідно до постанови Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №761/28797/19 ОСОБА_1 не може бути відповідачем у даній справі, оскільки у відносинах з позивачем він діяв як посадова особа юридичної особи та від її імені. Тому спір виник саме з Департаментом контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки, який є юридичною особою, самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах та має відповідати за цим позовом.

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги у даній справі нерозривно пов`язані із предметом позовних вимог у цивільній справі №761/28797/19, просив замінити ОСОБА_1 на Державну казначейську службу України як уповноваженого представника Держави України.

В подальшому, у лютому 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про стягнення з позивача ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу (а.с.158-161, т. 2), яку мотивувала тим, що до суду надійшла заява про заміну неналежного відповідача, а відповідач замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Враховуючи вказане, представник просила стягнути з ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 100 563, 65 грн, які є пропорційними до ціни позову у розмірі 702 000 грн, враховують поведінку сторони позивача під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду, а також щодо необґрунтованого залучення ОСОБА_1 в якості співвідповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача Державну казначейську службу України як уповноваженого представника держави Україна. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року було виправлено описку в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині визначення розміру судових витрат, що підлягають стягненню з позивача, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та вказує, що оскільки, ОСОБА_3 необґрунтовано пред`явлені позовні вимоги до ОСОБА_1 , підстави для зменшення розміру судових витрат відсутні.

Так, апелянт вважає, що суд не врахував положення частини 9 статті 141 ЦПК України, згідно якої мав повністю компенсувати витрати на професійну правничу допомогу неналежному відповідачу ОСОБА_1 .

Наголошує, що закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, а покладання витрат на правничу допомогу фактично на плечі постраждалої сторони правовідносин, яка, намагаючись захистити свої порушені права в суді, несе витрати на правничу допомогу, особливо, коли такий тягар постраждала особа несе внаслідок необгрунтованих дій процесуальних опонентів, є несправедливим.

Зменшуючи майже на 80% витрати на правову допомогу ОСОБА_1 , суд зважив на те, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, проте не надав оцінки необґрунтованим діям позивача, щодо визначення ОСОБА_1 в якості відповідача по даній справі.

ОСОБА_2 зазначає, що позивач користується правовою допомогою двох адвокатів, норми Цивільного кодексу України їм відомі в силу виконання професійних обов`язків, вважає безумовним обов`язком останніх було попередити свого клієнта про подачу позову до неналежного відповідача.

Відтак, незважаючи на причини необґрунтованих та неправильних дій сторони позивача, які виражаються, зокрема, в ігноруванні норм Цивільного кодексу України, щодо кола відповідачів, які несуть відповідальність за відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, може мати негативні майнові наслідки для самого позивача у вигляді покладення на нього судових витрат його процесуальних опонентів.

Представник відповідача - ОСОБА_2 вважає, що при наданні оцінки співмірності понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу зі складністю справи, суд першої інстанції мав врахувати, що справа не була визнана судом малозначною та не розглядалась в порядку спрощеного провадження, до позовної заяви долучено велику кількість документів, які необхідно було вивчити при здійсненні підготовчої роботи та складанні відзиву на позовну заяву, серед яких два висновки експертизи, опрацювання яких очевидно виходить за межі базових знань у сфері цивільного законодавства України.

Крім того, вказує, що в основу підстав позову у даній справі (№761/5221/22) покладені факти, встановлені в справі №761/28797/19, відтак надаючи якісну правничу допомогу, необхідне було ознайомлення з матеріалами справи №761/28797/19, в якій ОСОБА_1 , участі не приймав, так як суди належним чином його не сповіщали про розгляд цієї справи. А тому виникла об`єктивна необхідність опрацювання матеріалів не однієї, а двох справ.

В апеляційній скарзі наголошує, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу не є завищеним у порівнянні із ціною позову, оскільки відповідає критерію реальності, матеріальному (договірному) та процесуальному праву, та становить всього 14 % від ціни позову.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі та з посиланням на майновий стан позивача, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого2023 року в частині відмови в стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким, крім стягнутих судом першої інстанції сум, додатково стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 80 563, 65 грн, внаслідок необґрунтованого залучення його відповідачем по справі. В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

27 квітня 2023 року від представників ОСОБА_3 - Кравченка А.В. , Кіріної В.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні підтримують свої доводи, викладені у клопотанні про зменшення розміру судових витрат та вказують, що справа перебуває на стадії підготовчого провадження, а оскаржувана ухвала не є результатом розгляду справи, винесена за результатом вирішення клопотання, передбаченого ч. 5 ст. 51 ЦПК України, відтак положення ч. 9 ст. 141 ЦПК України на спірні правовідносини не розповсюджується.

Так, посилаючись на практику Верховного Суду представники позивача вказують, що сам по собі факт звернення до суду із позовом, навіть до неналежного відповідача, не може бути зловживанням процесуальними правами, а клопотання про заміну неналежного відповідача заявлено на наступному засіданні після винесення Верховим Судом постанови від 18 січня 2023 року у справі №761/28797/19.

Вважаючи, що апеляційна скарга не обґрунтована належним чином, а оскаржувана ухвала є законною та вмотивованою, представники позивача просять залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу - без змін.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, ухвалу суду в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають компенсації відповідачу за рахунок позивача, скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про стягнення всієї суми заявлених витрат в розмірі 100 563,65 грн згідно наданих доказів сплати відповідачем послуг адвокатського об`єднання «ЮФ «Онопенко та партнери».

Представник СБУ Костирко Є.С. погодився із доводами, викладеними в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Представники позивача у справі ОСОБА_3 , адвокати - Кіріна В.А. та Кравченко А.В. заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити її без задоволення, оскільки вважають що суд першої інстанції визначаючи розмір судових витрат, які підлягають стягненню із позивача на користь відповідача визначені з врахуванням обставин справи, характеру правовідносин, які виникли між сторонами, з врахуванням наявних судових рішень, які мають преюдиційне значення, а також з врахуванням обсягу наданої відповідачу адвокатами правничої допомоги та час затраченого на підготовку відповідних процесуальних документів. Вважають ухвалу такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просили залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідачів у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі.

30 січня 2023 року під час судового засіданні від представників позивача Ритікова М.С. до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача - ОСОБА_1 , належним відповідачем - Державною казначейською службою України.

У судовому засіданні 16 лютого 2023 року представником відповідача - ОСОБА_1 , адвокатом Коваль В.В. до суду подана заява про стягнення з позивача у справі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , як незаконно залученого відповідача, понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100 563,65 грн.

Від представників позивача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції задовольнивши подане позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача у справі ОСОБА_1 на ДКС України, також задовольнив частково заяву ОСОБА_1 про стягнення з позивача понесених витрат по сплаті послуг правничої допомоги та визначив вказаний розмір витрат - 20 000 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру компенсації витрат на правничу допомогу виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалу суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За приписами пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними».

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно до положень ч.2 та ч. 5 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження стороною обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Вирішуючи питання про компенсацію відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 при розгляді вказаної справи до постановлення ухвали про заміну відповідача на належного суд першої інстанції, зменшуючи заявлені вимоги з розміру 100 563,65 грн до 20 000 грн, мотивував свій висновок тим, що заявлений відповідачем розмір витрат, з урахування обставин справи, є не співмірним.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що хоч вказане рішення суду не достатньо мотивоване, однак відповідає характеру обставин вказаної справи.

Так, позивачем вказаний позов було подано до суду 15 лютого 2022 року за наслідками розгляду цивільної справи № 761/27797/19, розглянутої 15 квітня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва за позовом ОСОБА_3 до Т.в.о. начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України Кулешова Миколи Валерійовича, Служби безпеки України про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Рішенням місцевого суду вказаний позов було задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 , поширену т.в.о. начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України Кулешовим М.В. під час брифінгу Служби безпеки України від 16 липня 2019 року інформацію щодо ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу Служби Безпеки України залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до т.в.о. начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби Безпеки України Кулешова Миколи Валерійовича, Служби Безпеки України про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірною інформації залишено без змін. Рішення суду відповідно до положень ст. 384 ЦПК України набрало законної сили.

Тому позивач у справ звертаючись до суду із позовом по даній справі обґрунтовано міг враховувати преюдиційне значення судових рішень по цивільній справі № 761/27797/19, в тому числі щодо завдання йому шкоди діями ОСОБА_1 , що було визначено у вказаних судових рішеннях по вище вказаній справі.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 18 січня 2023 року за результатами касаційного перегляду у цивільній справі № 761/27797/19 було ухвалено: касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року та постанову Верховного Суду від 24 травня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до тимчасово виконуючого обов`язки начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України Кулешова Миколи Валерійовича про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації, та стягнення з нього судових витрат, скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

З врахуванням вказаного судового рішення позивачем у справі було обґрунтовано подано клопотання про заміну неналежного відповідача ОСОБА_1 на ДКСУ.

Колегія суддів враховує вище вказані обставини та не вважає, що дії позивача в частині залишення ОСОБА_1 в якості відповідача були умисно вчиненні з метою завдання вказаному відповідачу матеріальної чи іншої шкоди, а були вчиненні за результатами розгляду попередньої справи.

Щодо обґрунтованості співмірності понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, то колегія суддів враховує обсяг наданих адвокатом послуг.

Так, із матеріалів справи вбачається, що дійсно 08 липня 2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Онопенко та партнери» був укладений договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 , що підтверджується ордером від 22 липня 2022 року про представництво інтересів відповідача адвокатами вказаного АО Василевич Д.С. ( а.с.203, 207 т.1), ОСОБА_2 (а.с. 79 т.2), копією договору про надання правової допомоги від 08 липня 2022 року ( а.с. 149-153), Завданням №2 до Договору про надання правової допомоги від 08 липня 2022 року, укладеного 22 липня 2022 року ( а.с. 153 -154) в якому вартість 1 робочої години спеціаліста визначено 100 доларів США - адвокат та 50 доларів США - молодший юрист/помічник (а.с. 153-154 т.2).

Із вказаних правочинів вбачається, що саме із 22 липня 2022 року представництво ОСОБА_1 у вказаній справі здійснювалося адвокатами даного адвокатського об`єднання.

Так, 25 липня 2022 року адвокатом Василевич Д.С. до суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке призначено на 25 липня 2022 року у Шевченківського районному суді міста Києва (а.с.205, т.1).

Вказане клопотання адвоката Василевич Д.С. судом 25 липня 2022 року було задоволено і розгляд справи було відкладено на 03 жовтня 2022 року (а.с. 210-211, т.1).

В подальшому судом 03 жовтня 2022 року повторно було розглянуто клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Василевич Д.С. про зупинення провадження у вказаній справі і частково було задоволено, розгляд справи було відкладено на 17 листопада 2022 року (а.с. 115 т.2)

В подальшому розгляд справи, який було призначено на 17 листопада 2022 року, було відкладено за клопотання представника позивача у справі Кравченко А.В. на 30 січня 2023 року, а потім 30 січня 2023 року судовий розгляд було повторно відкладено на 16 лютого 2023 року саме за клопотання представника відповідача у справі ОСОБА_1 адвоката Коваль В.В. (а.с. 132 т.2) .

Таким чином розгляд справи по суті не розпочинався і тривав в сукупності всього 63 хвилини.

Разом із тим, заявляючи вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу відповідачем погоджені акти виконаних робіт із Адвокатським об`єднання та в суму витрат включено по 7 313,72 грн за судові засіданні які були призначені на 25 липня, 03 жовтня, 17 листопада 2022 року та 30 січня 2023 року, які фактично тривали в сукупності тридцять три хвилини. При цьому зазначені судові засідання відкладалися за клопотанням представників відповідача Кулешова М.В.

Даючи оцінку обсягу наданих послуг в частині складення процесуальних документів та їх обсягу колегія суддів враховує, що розгляд справи по суті не розпочинався та по справі проводилося підготовче засідання, в процесі якого представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Коваль В.В. було підготовлено відзив на позовну заяву ОСОБА_3 ( а.с. 2-21 т.2).

Разом із тим, враховуючи, що обставини, викладені у відзиві частково відповідають обставинам, викладеним у касаційній скарзі, поданій його представником ОСОБА_2 в справі № 761/27797/19, тому колегія суддів вважає, що розмір компенсації відповідачу понесеним ним витрат у даній справі судом першої інстанції відповідає критерію реальності, співмірності та розумності, відповідно до затрат часу необхідного для вказаного представництва.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 137, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 липня 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв