ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2023 року м. Кропивницький

справа № 401/2337/22

провадження № 22-ц/4809/623/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А. М., Мурашко С. І.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2023 року та на додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2023 року (суддя Іващенко В.М.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов, заперечень на відзив

У вересні 2022 року ОСОБА_1 як законний представник в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просить стягнути з відповідача на її користь 80 901 грн у відшкодування майнової шкоди і 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30 липня 2021 року приблизно о 20 годині в місті Світловодську ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Лісозаводській, допустив наїзд на її малолітнього сина, який рухався на велосипеді по правому краю дороги.

Після наїзду відповідач зник з місця ДТП, залишивши дитину з численними тілесними ушкодженнями без допомоги.

Було порушене кримінальне провадження. Постановою старшого слідчого відділення поліції №1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВ поліції ГУНП в Кіровоградській області від 30 серпня 2021 року за фактом вчиненого ДТП закрите кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , за відсутністю об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Постановою Світловодського міськрайонного суду від 03 грудня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124 і 122-4 КУпАП.

Позивач зазначає, що вказаними вище діями ОСОБА_2 завдано потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Щодо матеріальної шкоди: на лікування сина нею були витрачені кошти в загальній сумі 2 530,67 грн. Даний факт підтверджується випискою із медичної картки хворого, консультативним висновком спеціаліста, призначеннями лікаря, а також частиною платіжних документів; внаслідок отриманої травми син потребує санаторно-курортного лікування, вартість якого 70 452 грн, що підтверджується рахунком санаторію «Боржава»; під час ДТП пошкоджений велосипед, ремонт якого склав 4 200 грн, мобільний телефон марки «REDMI NOTE», вартістю 3 699 грн. Загальна сума матеріальної (майнової) шкоди, завданої відповідачем, 80 901 грн.

Моральну шкоду оцінює в розмірі 100 000 грн, вважає, що це об`єктивна ціна її страждань, а також страждань її сина, оскільки вони обоє отримали сильний стрес від скоєного відповідачем правопорушення.

Посилаючись на відповідні норми ЦК просить задовольнити її вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Васечко О.І. просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що в матеріалах цивільної справи №401/2337/22 наявні докази вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП. При цьому відсутні докази завдання матеріальної шкоди саме на суму 80 901,00 грн та моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Документально підтверджено про завдану матеріальну шкоду в розмірі 4 220,00 грн (пошкодження велосипеду) та 3 699 грн (пошкодження телефону). Ці суми відповідач погоджується відшкодувати, загальна сума 7 919,00 грн, про що неодноразово повідомляв ОСОБА_1

АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» позивачці здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 804,00 грн. Таким чином, витрати ОСОБА_1 на лікування потерпілого в розмірі, визначеному в позові, а саме 2 530, 67 грн не знаходять свого підтвердження, виходячи із фактичних обставин справи та доказів наявних у матеріалах справи.

Вимога про оплату санаторно-курортного лікування вартістю 70 452 грн не підлягає задоволенню, так як згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого, що перебував на лікуванні у травматологічному відділенні №1934, у графі «Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення)» зазначено: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій, гематома, садна затилкової ділянки голови. Забій грудної клітини.

Відповідно до висновку експерта №113 від 16.08.2021 на момент звернення за меддопомогою у громадянина ОСОБА_3 був струс головного мозку, садна тімяно-потиличної дільниці, на задній поверхні грудної клітки, в правій поперековій дільниці, на кінцівках, крововиливи на кінцівках. В графі «Лікувальні і трудові рекомендації» виписки з медичної карти стаціонарного хворого, що перебував на лікуванні у травматологічному відділенні №1934, зазначено - подальше спостереження у лікаря травматолога, невропатолога поліклініки та сімейного лікаря. Таким чином, жоден із медичних працівників не надавав офіційних рекомендацій, а тим більше, обов`язкових вказівок щодо санаторно-курортного лікування саме у Санаторії «Боржава», вартістю 70 452,00 грн. Тому твердження позивача про те, що її син потребує санаторно-курортного лікування надуманими та не підтвердженими матеріалами справи.

Щодо стягнення 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди зазначено, що позивачем не надано доказів пережитих моральних страждань в межах розумності та справедливості, а тому, на думку сторони відповідача, позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягають (а.с.45-49 том 1).

У відповіді на відзив позивачка заперечує щодо доводів викладених у відзиві, вказує, що відповідач уникає цивільно-правової відповідальності за матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення ДТП та нанесення її сину тілесних ушкоджень. (а.с.69-79 том 1).

У запереченнях представник відповідача додатково акцентує увагу суду на порушення ПДР і потерпілим, так відповідно до п. 6.1. Правил дорожнього руху, рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку. Як встановлено матеріалами кримінального провадження та справи про адміністративне правопорушення щодо обставин автопригоди, порядку руху транспортів, тощо і що на момент ДТП, яке сталося 30.07.2021 року, потерпілому ОСОБА_3 виповнилося повних 12 років. Таким чином, малолітній потерпілий не досяг віку, з якого можна рухатися по дорозі на велосипедах (а.с.90-97 том 1).

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2023 року позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 10449,67 грн в рахунок відшкодування витрат на відновлення велосипеду, відшкодування вартості мобільного телефону та витрат на лікування та 5000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500,00 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Суд, частково задовольняючі вимоги за наслідком встановлених обставин справи, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів для проведення у майбутньому санаторно-курортного лікування неповнолітнього ОСОБА_4 в санаторії "Боржава", на суму 70452 гривні. Позивач не понесла витрат на санаторно-курортне лікування сина, а лише надала до суду рахунок про вартість такого лікування. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 дійсно потребує санаторно-курортного лікування, таким доказом могло б бути рішення лікарсько-консультативної комісії та відповідне направлення закладу охорони здоров`я. Натомість до суду був наданий лист КНП "ЦПМСД" від 02.09.2022 року, що становить лише рекомендаційний характер.

Вимоги в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, так як розмір моральної шкоди, який зазначений позивачем у позовній заяві є занадто завищений та не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому достатньою компенсацією моральних страждань, з дотриманням вимог розумності та справедливості буде сума у розмірі 5000 гривень.

Щодо додаткового рішення. Суд дійшов висновку про доцільність розподілу судових витрат ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не повинен бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. За наслідком принципу співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат відповідача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказана представником відповідача у своїй заяві, до стягнення визначена сума 1500,00 грн.

Короткий зміст доводів та вимог апеляційних скарг, відзиву на апеляційні скарги

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями позивач оскаржила їх в апеляційному порядку. Просить рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2023 року у даній справі про часткове задоволення позову - скасувати частково. Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду у розмірі 70 452 грн в рахунок відшкодування витрат на санітарно-курортне лікування малолітнього сина ОСОБА_3 , після отриманих ним травм внаслідок наїзду автомобілем під керуванням відповідача та 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, понесені мною судові витрати.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2023 року у справі в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь 10 449,67 грн в рахунок відшкодування витрат на відновлення велосипеду, відшкодування вартості мобільного телефону та витрат на лікування, залишити без змін.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2023 року, просить про скасування додаткового рішення. Розподілити судові витрати за результатами апеляційного розгляду даної справи та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування судового збору та 20 000 (двадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування судових витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат відповідача просить залишити апеляційну скаргу на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.02.2023 року та додаткове рішення, без задоволення.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

23 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2023 року та на додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2023 року.

02 червня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 10 серпня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

В зв`язку з відпусткою судді, який входить до складу колегії з розгляду даної справи, 10 серпня 2023 року розгляд справи відкладено на 30 серпня 2023 року (а.с.242 том 1).

На підставі розпорядження керівника апарату апеляційного суду від 29 серпня 2023 року № 135 здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи між суддями, за результатами якого члена колегії з розгляду даної справи суддю Письменного О.А. замінено суддею Мурашком С.І.

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Татарчука О.В. про участь в судовому засіданні, призначеному на 30 серпня 2023 року в режимі відеоконференції зі Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні, призначеному на 30 серпня 2023 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Обставини справи встановлені судами

Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.7 том 1).

Постановою слідчого СВ ВП №1(м.Світловодськ) Олександрійського району від 30 серпня 2021 року, кримінальне провадження № 0000399 від 31 липня 2021 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виділено матеріали для приятгнення водія до адміністративної відповідальності(а.с.8-10 том 1).

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.124 та ст.122-4 КУпАП, а саме за те, що він 30.07.2021 року, близько 20 год. 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Світловодську по вулиці Лісозаводська, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 та в подальшому зник з місця ДТП (а.с.11 том 1).

Відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 була застрахована в АТ "СК "Країна", за результатами розгляду матеріалів страхової справи АТ "СК "Країна" прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 804 гривні, що були перераховані на користь ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №6151 від 28 червня 2022 року (а.с.17, 108 том 1).

Із фотографій оглянутих в суді першої інстанції вбачається наявність на тілі тілесних ушкоджень - забоїв на спині, ногах та голові, крім того надано фотографію із зображенням автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 на якому пошкоджено передню праву частину автомобіля та вітрове скло (а.с.13-16 том 1).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого, що перебував на лікуванні у травматологічному відділенні №1934 вбачається, що ОСОБА_3 перебував на лікуванні з 30.07.2021 року по 11.08.2021 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій, гематома, садна затилкової ділянки голови, забій грудної клітини (а.с.18, 19, 52-54 том 1).

До суду позивачем надано та оглянуто в судовому засіданні квитанції про придбання лікарських засобів на суму 1 263,27 гривень та паливних матеріалів на суму 1 267,40 гривень (а.с.20-21 том 1).

Відповідно до листа КНП "ЦПМСД СМР" №309 від 02.09.2022 року, ОСОБА_3 дійсно потребує санаторно-курортного лікування та психологічної реабілітації після перенесеної травми, отриманої при дорожньо-транспортній пригоді (а.с.23 том 1).

Із рахунку Санаторія "Боржава" № НОМЕР_3 від 24 вересня 2022 року вбачається, що вартість проживання, послуг медичного обслуговування та інших послуг за двох осіб (дорослого і дитини) за 24 дні перебування у санаторії становить 70 452 гривні (а.с.24 том 1).

Вартість запчастин до велосипеда та послуг з ремонту становить 4 220 гривень, що підтверджується накладною ФОП " ОСОБА_6 №1 від 17.08.2021 року, вказана сума коштів була сплачена (а.с.25, 26 том 1).

Вартість мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 4 3/64 GB Grey становить 3 699 гривень, що підтверджується інформацією з сайту MOBI Cat (а.с.27).

Позивач ОСОБА_1 , що є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 є безробітною, має на утриманні неповнолітню дитину та не перебуває на обліку в УСЗН Світловодської міської ради (а.с.30 том 1).

Узагальнені доводи і заперечення учасників справи

У судовому засіданні 30 серпня 2023 року в режимі відеоконференції зі Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області, позивач та її представник ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні. Представник відповідача, адвокат Васечко О.І., який брав участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за наступного.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Спір в справі виник за наслідком дорожньо-траснпортної пригоди, яка мала місце 30 липня 2021 року за участю відповідача ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався на велосипеді по правому краю дороги. Інтереси дитини в суді представляє його мати, законний представник. Хлопчик, потерпілий в пригоді, зазнав фізичного ушкодження та перебував на лікуванні з 30.07.2021 року по 11.08.2021 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій, гематома, садна затилкової ділянки голови, забій грудної клітини. Також ушкоджені речі дитини, телефон, велосипед. Щодо відшкодування вартості речей, суд вимоги вирішив і в цій частині рішення не оскаржується.

За положеннями ст. 367 ЦПК межі оскарження судового рішення: відшкодування вартості санаторно-курортного лікування; відшкодування моральної шкоди у розмірі визначеному позивачем; стягнення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів (в межах оскарження) з`ясувавши обставини справи, обґрунтування сторін, вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню/зміні.

Так, відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка в силу вимог ст. 22 ЦК України вважається загальною/ універсальною.

Так, у ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17).

За загальним правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності)). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вимог статті 81 ЦПК України, позивачкою не надано доказів на підтвердження фактичного проходження її сином санаторно-курортного лікування відповідно до обов`язкової програми реабілітації та понесення відповідних майнових втрат. Інформація про вартість санаторного лікування/путівки, не є доказом підтвердження фактичного понесення витрат на проходження санаторно-курортного лікування, за наслідком обов`язкової програми лікування.

З огляду на зазначене, підстави для відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування відсутні, а тому позов в частині цих вимог задоволенню не підлягає, про що суд першої інстанції правильно виснував.

Щодо непогодження з розміром морального відшкодування.

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду.

Під моральною шкодою мається на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілого.

Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

У п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК).

Частинами 1 та 2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В обґрунтування моральної шкоди та заявленого розміру, сторона позивача вказала про виникнення у неї негативних явищ як головні болі, безсоння, розпач, образа від приниження людської гідності також вказала, що заявлена нею сума є об`єктивною компенсацією моральних страждань її та дитини.

Суд першої інстанції, зваживши на обгрунтування заявленої вимоги, правильно дійшов висновку про розмір стягнення в сумі 5000 грн. По-перше ОСОБА_1 є стороною у справі лише в сенсі, як законний представник малолітнього сина. При цьому визначила підстави позову з особистих немайнових втрат. У відповіді на відзив сторона позивача розширила підстави відшкодування, зазначивши, що вона з сином отримали нервовий стрес, що негативно відобразилося на іі стані та дитини, сім`я втратила нормальні життєві зв`язки, зазнала вимушені витрати на лікування, відновлення велосипеду, тощо. Не може залишитися поза увагою і те, що рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку. Як встановлено матеріалами кримінального провадження та справи про адміністративне правопорушення, на момент ДТП, яке сталося 30.07.2021 року, потерпілому виповнилося повних 12 років. Законодавство визначає і умови оснащення велосипеду, який рухається по проїзній частині, для особистої безпеки велосипедиста та учасників дорожнього руху.

За положеннями законодавства, які вищевикладені, суд оцінює докази, обставини виниклих правовідносин у сукупності, враховуючі відповідність один одному.

Суд першої інстанції правильно визначився, що крім зазначення про відшкодування моральної шкоди, обґрунтування належними доказами позивачкою не надано.

Тому підстав для зміни судового рішення в частині вирішення морального відшкодування, колегія суддів не вбачає.

Додаткове рішення

Положеннями ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України врегульовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Сторона позивача в суді першої інстанції не заявляла вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, це додатково з`ясовано в засіданні апеляційного суду.

Тому умов для розгляду даної вимоги в суді першої інстанції не було.

Відтак вимога апелянта про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, під час розгляду судом першої інстанції, не відповідає вимогам процесуального закону.

Щодо стягнення на користь відповідача, понесених витрат на правничу допомогу.

Так, 01 листопада 2022 року між ОСОБА_2 та адвокатським бюро "Васечко Олексія" укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого ОСОБА_2 повинна бути надана правова допомога, вартість якої узгоджена між сторонами (а.с.62-64).

07 листопада 2022 року між ОСОБА_2 та адвокатським бюро "Васечко Олексія" укладено додаткову угоду, якою визначено вартість послуг (гонорар) за правову допомогу, розмір якого становить 16120 гривень(а.с.145).

23 лютого 2023 року між ОСОБА_2 та адвокатським бюро "Васечко Олексія" складений акт виконаних робіт, за яким ОСОБА_2 підтвердив факт отримання правничої допомоги та погодив вартість отриманих послуг в сумі 16 120 гривень(а.с.146).

Відповідно до платіжної інструкції від 24 лютого 2023 року ОСОБА_2 перерахував на користь адвокатського бюро "Васечко Олексія" 16120 гривень(а.с.148, 149).

За вимогами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції, прийнявши до уваги баланс розумності, співмірності вимог заяви, частково задовольнив стягнення, визначивши суму в розмірі 1500 грн. Апеляційну скаргу відповідач не подавав.

За вищевикладеного, жодних обгрунтованих підстав для скасування додаткового рішення, не встановлено.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2023 року в оскаржуваній частині та додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2023 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко