Справа №586/820/17
Провадження № 2-з/591/48/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2019 року, ухваленим в справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , та визнано за ОСОБА_2 право власності на частину № 62 за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1561 грн. 60 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2023 року вказане заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2019 року скасоване, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 14 вересня 2023 року о 13 год. 00 хв.

20 липня 2023 року на офіційну електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку вона мотивує тим, що спірна квартира була придбана за 160320 грн. 00 коп. за договором купівлі-продажу квартири спільно позивачем разом із відповідачем та оформлений відповідачем. Даний договір 22 жовтня 2008 року був посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резниченко М. О. та зареєстровано в реєстрі за № 3270.

Вважає, що оскільки вищевказана квартира, що є її спільною сумісною власністю із відповідачем, без її згоди може бути відчужено на користь будь-якій іншій особі, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного житла на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже було здійснено передача їхнього із ним спільного майна, а саме: автомобіля, що був придбаний сторонами марки SUBARU FORESTER № ВМ-1881, який було продано третій особі без отримання згоди позивачки.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру розташовану у АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_1 ) та до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пунктів 1,2 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона вчиняти певні дії.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Заявником порушується питання про вжиття одночасно двох заходів забезпечення позову накладення арешту на майно та заборони на вчинення будь-яких дій щодо цього ж майна.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на вчинення дій будь-яким особам у будь-який спосіб щодо нерухомого майна є неконкретною та стосується необмеженого кола осіб, що фактично унеможливлює виконання такого заходу забезпечення позову.

Отже заявлені заявницею заходи забезпечення позову є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва з яких за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

При цьому заявником не доведено, що невжиття цих заходів забезпечення позову одночасно може призвести до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку, що заява позивачки про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на квартиру.

В іншій частині заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 586/820/17 задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.П.Сидоренко