Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2023 Справа №607/4667/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Шимків Л. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника, адвокатки Чайнюк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є орендарем квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Між ОСОБА_1 та ПП «Дружба сервіс житло-1» укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 01 січня 2001 року № К26 «В»/123 про безстрокове користування житлом квартирою за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 50,3 кв.м., що складається з 2-х кімнат, житловою площею 29,6 кв.м.

Зазначена квартира має підключення до всіх комунікацій, зокрема згідно Типового Договору про надання населенню послуг з газопостачання № 704728 від 21 липня 2015 року споживачем є ОСОБА_1 . Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 20 березня 2008 року № 31701 укладено з ОСОБА_1 . Позивач самостійно оплачує комунальні платежі.

Згідно ордеру до складу сім`ї орендаря входить ОСОБА_3 , котра є донькою ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені відповідачка змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Згідно Акта про встановлення факту проживання/не проживання громадянина від 21 лютого 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично за вказаною адресою не проживала, про що підтверджують батько ОСОБА_1 та сусіди з квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Зі слів батька, донька з 2002 року проживає у Італії, з 2017 року є громадянкою Італії. З 1999 року та по час виїзду за кордон ОСОБА_2 проживала у бабусі (зі слів ОСОБА_1 ).

ОСОБА_2 станом на момент звернення до суду проживає закордоном, відсутня за адресою реєстрації та фактично не проживала у житлі за вищевказаною адресою, участі в оплаті комунальних послуг не бере та не цікавиться житлом.

З огляду на вказане, позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/4667/23. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

26 травня 2023 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Чайнюк О. В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити. Позивач додатково повідомив суду, що відповідачка з 1999 року жила в бабусі, а у 2002 році поїхала до Італії, житлом, де зареєстрована не цікавилася, участі в його утриманні не приймала, перешкод у проживанні він дочці не чинив.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що проживає за адресою АДРЕСА_5 з 1999 року по сусідству із позивачем з час заселення. ОСОБА_2 не бачив, у квартиру, де проживає ОСОБА_1 вона не проходила. Ніхто перешкод у користуванні житловим їй не чинить.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що проживає за адресою АДРЕСА_6 з 1999 року по сусідству із позивачем. Дочку позивача - ОСОБА_2 не бачив від початку проживання за вказаною адресою, вона не проходила. Речей її у квартирі немає. Ніхто перешкод у користуванні житловим їй не чинить.

Суд, заслухавши позивача та його представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

11 лютого 1999 року ОСОБА_1 виданий ордер на житлове приміщення № 24 серія МК на право зайняття із сім`єю з 2 осіб житлового приміщення житловою площею 29,8 кв.м, яка складається з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 . До складу сім`ї орендаря записано дочку ОСОБА_3 . Ордер виданий на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 88 від 10 лютого 1999 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28 лютого 2023 року, ОСОБА_2 є донькою позивача.

05 липня 2002 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 , що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації зміни імені № 0 від 03 березня 2023 року.

01 січня 2001 року між ПП «Дружба-сервіс-житло» (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач) укладено договір № К26«В»/123 найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, згідно якого наймодавець надав наймачу та членам його сім`ї у безстрокове користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 50,3 кв.м., що складається з двох кімнат.

21 липня 2015 року між ОСОБА_9 та ДП «Газпостач» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» укладено типовий договір № 704728 про надання населенню послуг з газопостачання квартири за адресою АДРЕСА_2 , де зареєстровані двоє осіб.

Також позивачем надано суду квитанції про оплату за послуги з опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання, ДП «Дружба-сервіс-житло-2» та ПП «Квартал-Л».

Згідно акта про встановлення факту проживання/не проживання громадянина від 21 лютого 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично за вказаною адресою не проживала, про що підтверджують батько ОСОБА_1 та сусіди з квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Зі слів батька, донька з 2002 року проживає у Італії, з 2017 року є громадянкою Італії. З 1999 року та по час виїзду за кордон ОСОБА_2 проживала у бабусі (зі слів ОСОБА_1 ).

Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивача про те, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше шести місяців без поважних причин, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводить. Будь-яких перешкод, які б чинилися відповідачці у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено.

З встановлених обставин, вбачається, що для врегулювання спірних правовідносин, які виникли між сторонами, не підлягають застосуванню приписи статей 391 та 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 є орендарем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 24 серія МК на право зайняття із сім`єю з 2 осіб житлового приміщення житловою площею 29,8 кв.м, яка складається з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 , виданим 11 лютого 1999 року позивачу.

Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16.

Як вбачається із матеріалів справи будь-яких поважних причин тривалого, більше шести місяців не проживання відповідачки у квартирі АДРЕСА_1 не встановлено. ОСОБА_2 втратила інтерес до житла, в якому зареєстроване її місце проживання, а тому втратила право користування даним жилим приміщенням.

Відтак, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 073,60 грн судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачці.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення суду складено 21 липня 2023 року.

Головуючий-суддя О.Герчаківська