Ухвала

05 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 2018/15050/2012

провадження № 61-12154ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, про визнання договору позики частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду першої інстанції від 03 грудня 2019 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначає, що в касаційній скарзі повинно бути зазначено підстави касаційного оскарження, визначені в частині другій статті 389 ЦПК України.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не містять посилань на те, яку норму матеріального права неправильно застосував суд апеляційної інстанції чи яку норму процесуального права порушив, приймаючи оскаржувані судові рішення.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що Верховний Суд є судом права, тобто діяльність якого спрямована на перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм права у подібних правовідносинах відповідно до правових висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, уніфікації такого застосування шляхом формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог, а отже не уповноважений на власний розсуд формувати мотиви касаційної скарги поза волею особи шляхом доповнення необхідними елементами.

Суд наголошує на тому, що формальне цитування підстави касаційного оскарження з визначеного законом переліку без відповідного нормативно-правового обґрунтування не є належним та повним виконанням вимог пункту 5 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на це для усунення вказаного недоліку заявникам слід надати нову редакцію касаційної скарги, в якій навести підставу касаційного оскарження з врахуванням вимог цієї ухвали.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та в контексті вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 липня 2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров