Справа № 727/376/23
Провадження № 2/727/444/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судових засідань Вахнован Д.В.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Раздорського Р.

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РОНКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 ) про звільнення від сплати аліментів, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про звільнення від сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.11.2020 у цивільній справі № 727/6144/20.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що вони з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.11.2020 року його зобов`язано сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 22 липня 2020 року і до 30 червня 2023 року включно. Зазначив, що він систематично виконує свій батьківський обов`язок, жодного разу не відмовлявся брати участь у вихованні та утриманні дитини, спілкується з сином та цікавиться його життям, окрім того регулярно виконував рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці та сплачував аліменти на утримання сина, який продовжував навчання.

Вказує, що його син ОСОБА_4 навчався на державному замовленні в Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича та отримував стипендію у розмірі 2000 гривень на місяць до 01 вересня 2022 року, на сьогоднішній день син втратив необхідність в отриманні аліментів від батька для навчання, оскільки веде самостійне доросле життя, будує сімейні відносини та припинив навчання у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, відповідно взяв академічну відпустку з 01 вересня 2022 року за сімейними обставинами для виїзду за кордон. Зазначає, що син при розмові, повідомив його, що він виїхав закордон до Німеччини, де перебуває як біженець по сьогоднішній день та отримує соціальні виплати у значному розмірі, відповідно не потребує коштів його коштів по аліментах. Стверджує, що на його утриманні перебуває хвора мати і дружина, його власний стан здоров`я теж погіршився; з роботи він був звільнений, у зв`язку із чим фінансовий стан його погіршився. Просить суд, звільнити його від сплати аліментів, оскільки на його думку, кошти з виплат аліментів використовуються не на утримання дитини а матір`ю дитини у власних інтересах.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.01.2023 року відкрито провадження в справі по розгляду позову за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.03.2023 року ОСОБА_4 залучено до участі у справі №727/376/23 в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору. (а.с.49)

Позивач ОСОБА_1 та його представник Раздорський Р.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі; позивач у наданому вступному слові посилався на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 , третя особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися; до суду скерувано письмову заяву, у якій просять, розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу як окремо так і в сукупності, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом безпосередньо в судовому засіданні досліджені наступні докази та з`ясовані обставини, зокрема:

Згідно свідоцтву про шлюб від 24.12.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.14)

Як вбачається із відповіді ректора Чернівецького національного університету Балух В. на адвокатський запит від 03.10.2022 року, ОСОБА_4 навчається в ЧНУ імені Юрія Федьковича на денній формі навчання за рахунок державного бюджету (академічна стипендія у розмірі 2000 грн). Проте, з 01 вересня 2022 року ОСОБА_4 була надана академічна відпустка, що підтверджується Витягом з наказу №909-Ст по Чернівецькому університету від 19.08.2022 року, а також заявою ОСОБА_4 (а.с.15-17)

Незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 підтверджується даними Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №1» Чернівецької міської ради №8426-6477-4396-1195 (а.с.18)

З 01 вересня 2022 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.11.2020 року в цивільній справі №727/6144/20 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 (а.с.19-22)

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд в правових позиціях, зазначає, що існування судового рішення про стягнення аліментів з одного з батьків на користь іншого повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для стягнення аліментів з того із батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.

Стягнення з одного з батьків аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21.

Верховний Суд звертає увагу, що практика застосування статті 197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої статті 197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Проте, варто зазначити, що суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу вищевказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною.

З наведеного слідує, що факт проживання повнолітнього ОСОБА_4 за кордоном та призупинення навчання, а також те, що вони з батьком перебувають у хороших стосунках і ОСОБА_4 немає необхідності в матеріальному забезпечені з боку батька, з якого стягуються аліменти на користь матері на його утримання, є істотними обставинами для звільнення позивача від сплати аліментів.

Зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, про що було вказано у Постанові ВС у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 р. (провадження № 61-9460 св 20).

Суд, звертає увагу на те, що зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів, оскільки призначення аліментів це є утриманням дитини. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

За з`ясованих обставин, на даний час повнолітній ОСОБА_4 , не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з припиненням його навчання в навчальному закладі та проживанням на даний момент за кордоном, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, що фактично останнім визнано. Отже, за встановлених обставин справи та вимог закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 за судовим рішенням.

Вимоги до судового рішення визначені цивільним процесуальним законом. Судове рішення має забезпечувати захист конституційних прав і свобод людини та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Належне здійснення правосуддя є одним із основоположних елементів права на справедливий суд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Звільнити, з 01.09.2022р, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РОНКПП: НОМЕР_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.11.2020 року у цивільній справі № 727/6144/20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду безпосередньо або через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2023 року.

Суддя Слободян Г.М.