Справа № 314/1490/23
Провадження № 2/314/543/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

суддя Мануйлова Н.Ю.,

секретар судового засідання РяснаА.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/5479/19 за позовом ОСОБА_1 до Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Відповідно до заповіту померлої від 18.04.2014, вона залишила позивачу у спадок земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Позивач не змогла вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори, оскільки їй нічого не було відомо про наявність такого заповіту, у зв`язку з цим просить суд надати додатковий строк для прийняття спадщини.

Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Кофанов А.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні, на відшкодування судових витрат не претендують.

Представник відповідача ОСОБА_3 надав до суду відзив, в якому просить про розгляд справи за своєї відсутності за наявними матеріалами, при цьому заперечив проти позову, вважаючи, що Матвіївська сільська рада не може бути відповідачем у справі, оскільки вона є розпорядником виключно земель комунальної власності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала в с.Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області. При житті ОСОБА_2 склала 18.04.2014 у приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Сиротенка Г.О., відповідно до якого вона заповідала позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0012, площею 2,6084 га, розташовану на території Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.У квітні 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. з приводу подання заяви про прийняття спадщини. Проте нотаріус своєю постановою № 110/02-14/39-2023 від 12.04.2023 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск строку для подання зазначеної заяви.

На момент своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 проживала одна, родичі у неї були відсутні, що підтверджується довідкою Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 110 від 04.04.2023. Позивач постійно проживала окремо від ОСОБА_2 в іншому населеному пункті, і не належить до переліку можливих спадкоємців за законом. Враховуючи це, посилання позивача на те, що вона не була обізнана про наявність заповіту, через що не могла своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, є такими, що об`єктивно ґрунтуються поданими доказами.

Посилання представника відповідача на те, що Матвіївська сільська рада у даній справі не є належним відповідачем, суперечать положенням абз.1 ч.1 та ч.3 ст.1277 ЦК України, відповідно до яких у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходженнямосновної частини рухомого майна.

Крім того, відповідно до п 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, відзив представника відповідача у даній справі не може бути прийнятий до уваги.

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд вважає причину пропуску строку через необізнаність про наявність заповіту поважною відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що позивач просить не стягувати з відповідача сплачений судовий збір, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263,265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , доМатвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, , місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с.Матвіївка,вул.Центральна, буд.77А, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області,3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

29.08.2023