Справа № 638/6395/23
Провадження № 2/638/3793/23
21 вересня 2023 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Тимченка А.М.
за участю секретаря Мяснянкіної Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Саліхова Богдана Віталійовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2023 року, відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, будучи повідомлена про відкриття провадження у справі, не скористалась правом на подання відзиву у справі у встановлений судом строк. В судове засідання також не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 21 вересня 2023 року провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
Так, за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлено, що 29 вересня 2021 року ОСОБА_3 , що діяв від імені ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 . Договір позики № 28092021/4.
Відповідно до п. 12 у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним Договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.
Відповідно до п.7 Договору позики за несвоєчасне повернення позики або її чергової частини, за Графіком повернення Позичальником грошових коштів (в тому числі, при застосуванні п. 13 цього Договору), Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 682 (шістсот вісімдесят два) гривень 00 копійок, за кожний календарний день існування заборгованості.
Відповідно до п. 13 договору у випадку порушення Позичальником терміну повернення позики, або у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених цим Договором (в тому числі п.17, п. 19, п. 20 цього Договору), керуючись ст. 611 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про те, що зобов`язання, щодо повернення усієї суми позики, змінюється в частині строку його виконання, який настає наступного дня після простроченого строку повернення позики (або будь-якої її частини) вказаного в п. 5.1. цього Договору, більше ніж на 14 календарних днів. В такому разі, Позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась неповерненок) (а Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю), та пред`явити цей Договір до стягнення способами, передбаченими чинним законодавством України, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (п. 12 цього Договору), та/або звернення до суду, та/або застосування способів досудового врегулювання на підставі цього Договору. Спосіб пред`явлення цього Договору до стягнення визначається Позикодавцем на власний розсуд.
Пунктом 21 встановлено, що у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, або Договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань (застави), за цим Договором або погіршення його стану, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховану неустойку, а також виконати усі інші зобов`язання за цим Договором та Договором застави, та іншими Договорами, укладеними Сторонами в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника (у випадку їх укладання).
Відповідно до п. 9 договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки Nissan модель Rogue, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2019 року випуску, тип - Загальний легковий універсал , колір - Чорний, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 8041 в м. 21.08.2020 року, який належить Позичальнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 21.08.2020 року , ТСЦ 8041.
Обов`язок щодо повернення грошових коштів відповідачем виконано не належним чином, відповідач припинила виконувати свої зобов`язання, а саме здійснювати передбачені договором платежі, починаючи з 28.02.2022 року, всього відповідач повернула позивачу 3852 доларів США 00 центів.
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Зобов`язання, як зазначено в ст.525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на зазначене, суд вважає, що уклавши договір позики, у відповідача виникли зобов`язання по поверненню позики у строк та в порядку, визначеному договором.
Відповідно до ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошей у строк і порядок, передбачений договором, здійснив не у повному обсязі, доказів про повернення суми позики у розмірі, еквівалентному 7704 доларів США, під час судового розгляду відповідачем не надано, тому позовні вимоги в цій частині суд визнає обґрунтованими.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Пунктом 5.3 Договору сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленим ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості, та/або погашення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим цим Договором та законодавством України).
При цьому принцип свободи договору, закріплений у частині першій статті 627 ЦК України, передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов, договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тобто сторони, реалізуючи своє право на свободу договору, погодили, що сума заборгованості визначається згідно комерційного курсу продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дату здійснення платежу відповідно до графіку повернення грошових коштів.
За змістом пункту 30.1 статті 30 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.
Як зазначалось вище позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).
Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в грошовому еквіваленті в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц дійшла висновку, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в гривнях за комерційним курсом долара США, як грошового еквіваленту в іноземній валюті, відповідає вимогам закону та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За таких обставин, дотримуючись принципу диспозитивності, суд позбавлений процесуального права стягнути заборгованість у розмірі більшому, ніж заявлено позивачем, а тому задовольняє позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості за договором позики виключно у розмірі, визначеному позивачем, а саме 288514,80 грн.
Щодо стягнення суми боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.
Відповідач припинила виконувати свої зобов`язання, а саме здійснювати передбачені договором платежі, починаючи з 01 березня 2022 року.
Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦПК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530,631 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Як вбачається із матеріалів справи, сторони разом з установленням строку дії договору 29.09.2022 року, встановили й строки виконання відповідачем окремих зобов`язань (внесення платежів згідно графіку). Тобто, умовами укладеного між сторонами договору передбачено щомісячне виконання відповідачем зобов`язання.
За таких обставин суд обраховує 3% річних окремо за кожним платежем відповідно до комерційного курсу долара США в АТ «Правекс Банк» на дату платежу, згідно з графіком повернення грошових коштів (період з 28 лютого 2022 року до 29 вересня 2022 року).
Загальний розмір 3% річних складається із суми 3% річних за кожним простроченим платежем, які в свою чергу розраховуються за формулою:
[Сума простроченого платежу з урахуванням комерційного курсу долара США в АТ «Правекс Банк» на дату платежу]*3/100/365*[Кількість днів прострочення від дати платежу]
за простроченим платежем від 28.02.2022=963*31,00*3/100/365*570= 1398,59 грн;
за простроченим платежем від 29.03.2022=963*30,00*3/100/365*542= 1286,98 грн;
за простроченим платежем від 29.04.2022=963*32,18*3/100/365*511= 1301,55 грн;
за простроченим платежем від 29.05.2022=963*32,18*3/100/365*481= 1225,14 грн;
за простроченим платежем від 29.06.2022=963*35,60*3/100/365*450= 1267,99 грн;
за простроченим платежем від 29.07.2022=963*40,75*3/100/365*420= 1354,67 грн;
за простроченим платежем від 29.08.2022=963*40,85*3/100/365*389= 1257,75 грн;
за простроченим платежем від 29.09.2022=963*42,30*3/100/365*358= 1198,60 грн.
Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тобто на 99,72 %, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 2988,06 грн.
Суд не вбачає підстав для вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на даному етапі, оскільки позивачем в позовній заяві визначено лише орієнтовний розрахунок сум судових витрат без надання відповідних доказів здійснення таких витрат чи надання йому правової допомоги на зазначену суму. При цьому розгляд даного питання при ухваленні рішення у даному випадку порушить право позивача на подання таких доказів, які відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України можуть подаватися протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Керуючись ст.ст.12,13,81,141,259-260,280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Саліхова Богдана Віталійовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну заборгованість за договором позики у розмірі 288514,80 грн (двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень 80 копійок) та 3% річних від простроченої суми в сумі 8216,98 грн (вісім тисяч двісті шістнадцять гривень 98 копійок), а всього у розмірі 296731,78 грн (двісті дев`яносто шість тисяч сімсот тридцять одна гривня 78 копійок).
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2988,06 грн (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 06 копійок).
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою : АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А.М. Тимченко