Справа № 405/6126/22
Провадження № 2-з/405/53/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі головуючого судді Іванової Л.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 405/6126/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому (позові) просить:

визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя його ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з істотним збільшенням вартості майна;

визнати за ним ( ОСОБА_1 ) право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 24 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Крім того, 08 серпня 2023 року позивачем ОСОБА_1 в порядку ст.49 ЦПК України подана заява про зміну предмета позову, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати, які він поніс у зв`язку з проведенням ремонтних робіт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 128 358 грн.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 подана заява, яка зареєстрована в суді 12 вересня 2023 року за вх. № 22751 про забезпечення зазначеного позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що у зв`язку із зверненням до суду з позовною заявою про визнання права власності на 1/4 частину квартири, в порядку розподілу спільного майна подружжя, є необхідність забезпечити позов, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належна відповідачу за договором дарування, та в якій він (позивач) у 2020 році за власні кошти зробив капітальний ремонт, що заперечується відповідачем, крім того, намірів здійснити розподіл зазначеного майна або ж компенсувати йому (позивачу) витрати, понесені ним на ремонт квартири відповідач не має, в зв`язку з чим з метою недопущення негативних наслідків, а також уникнення можливого порушення в майбутньому його (заявника) прав та охоронюваних законом інтересів за захистом яких він звернувся до суду, а також недопущення виникнення умов, за яких рішення суду буде неможливо виконати чи таке виконання буде ускладнене, вважає необхідним забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно: квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною 5 ст.153 ЦПК України.

З огляду на викладене вище, заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, та за наслідками розгляду якої суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.п. 4, 10 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, при цьому, згідно з ч. 3 зазначеної статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Судом встановлено, що предметом поданого позивачем ОСОБА_1 позову є вимога майнового характеру: а саме: визнання за ним (позивачем) права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

Підставою позову позивач зазначив на те, що в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , ним ( ОСОБА_1 ) повністю за власні кошти зроблено капітальний ремонт в зазначеній квартирі, відповідно спірна квартира є їх з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до вимог ст. ст. 60, 70 СК України, разом з тим ОСОБА_2 вважає зазначене спірне майно своєю особистою приватною власністю, та щоб уникнуи поділу зазначеного майна, миає намір продати або ж переофорити його на третіх осіб.

Крім того, з заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, вбачається, що позивач обрав вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого (нерухомого майна) за договором дарування є відповідач ОСОБА_2 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обраним вище способом в заяві позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що він не виключає можливості того, що ОСОБА_2 до прийняття рішення судом по суті може розпорядитися зазначеною квартирою, відчуживши її на користь третіх осіб, що, в свою чергу, унеможливить в подальшому виконання рішення суду, ухваленого за результатами розгляду даної цивільної справи.

З аналізу положень статті 150 ЦПК України слідує, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно чи продати його.

Окрім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним йому майном з метою ухилення від виконання судового рішення.

З огляду на викладене вище, керуючись наведеними нормами процесуального права, розглядаючи заяву про забезпечення позову в межах доводів, викладених в заяві про забезпечення позову, приймаючи також до уваги, що між сторонами існує спір майнового характеру про визнання права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, враховуючи також, що за час судового розгляду справи та прийняття рішення судом по суті, відповідач, за якою зареєстровано право приватної власності на спірну квартиру, може відчужити зазначену квартиру на користь третіх осіб, що, в свою чергу, може свідчити про можливе порушення законних прав та інтересів позивача та відповідно вчинення відповідачем дій, направлених на ухилення від можливого виконання рішення суду, та є достатніми підставами вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, на підставі чого та з урахуванням вимог розумності та справедливості, забезпечення збалансованості інтересів учасників справи, враховуючи також, що такий спосіб забезпечення позову не є обтяжливим для відповідача, оскільки не позбавить її можливості володіти та користуватися зазначеним майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_1 право приватної власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

При цьому, обставин, передбачених ч.ч. 4-12 ст. 150 ЦПК України, які б перешкоджали застосування такого виду забезпечення позову, чи обставин, які б свідчили про порушення прав інших осіб, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, - судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.149, 150, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 405/6126/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності,- задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі № 405/6126/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна:

квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дата постановлення ухвали 15.09.2023 року.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова