Справа № 591/5995/20
Провадження № 2/591/224/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Сумська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту, усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 та свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є рідною сестрою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час життя ОСОБА_5 не склала заповіт як розпорядження своїм майном та іншими немайновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування всіх її прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості.

ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою спадкодавиці, відповідно до ст. 1262 ЦК України, входить до числа спадкоємців другої черги права на спадкування за законом. Відповідачка особисто звернулась до Сумської міської державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини.

Позивач також, у встановлений законом строк, звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Позивач просить усунути відповідачку як спадкоємицю другої черги за законом від права на спадкування спадщини, відкритої внаслідок смерті ОСОБА_5 , так як вона ухилялась від надання допомоги сестрі, яка внаслідок хвороби та віку перебувала у безпорадному стані, а також потребувала матеріального утримання.

Відповідно до ст.1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині . Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позивач зазначає, що він тривалий час опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавиці, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані.

Так як ОСОБА_3 , не є особою, визначеною у ст. 1261-1265 ЦК України, не відноситься до спадкоємців першої та другої черги спадкування, то єдиний вихід це визнати його спадкоємцем четвертої черги, а тому необхідно встановити факт, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за померлою ОСОБА_5 , як такий, що проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Посилаючись на вказане, позивач просить встановити факт, що він є спадкоємцем четвертої черги за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми ОСОБА_5 , як такий, що проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини;

усунути відповідачку від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до складу якої ввійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті;

визнати за позивачем, як спадкоємцем 4 черги за законом, право на спадкування за спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першій черзі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано усунути вказані недоліки в строк не більше 10 днів з дня отримання ухвали. 22 жовтня 2020 року позивачем надано документи на усунення недоліків.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09 лютого 2021 року на 11-00 год.

04 лютого 2021 року від представника відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В той же час, на підтвердження вказаних фактів, позивач не надає жодного доказу. Також не підтверджений факт перебування ОСОБА_5 в стані, який потребував допомоги та не доведений причинно-наслідковий зв`язок.

Крім того, позивач не навів переконливих доказів на підтвердження перебування спадкодавця у безпорадному стані, та потреби її в допомозі саме відповідачем з огляду на те, що вона не бажала такої допомоги, і таку допомогу в повному обсязі надавав їй позивач.

В матеріалах, наданих позивачем, відсутні докази, які б свідчили про безпорадній стан спадкодавця та факт догляду та утримання її позивачем. Померла ОСОБА_5 була матеріально забезпечена, приймала участь в декількох судових процесах зі свої колишнім чоловіком та не потребувала ані фінансової, ані іншої допомоги.

Позивач дійсно деяких час проживав разом із ОСОБА_5 . Проте, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

В той же час, звертаючись до суду з цим позовом, на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем, позивач не надав жодного доказу. Факт перебування в квартирі та спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святах, само по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні саме подружжю.

На підставі зазначених вище обставин заявлений позов, на його думку, не підлягає задоволенню (Т. І а.с.40-42).

Судове засідання 09 лютого 2021 року було відкладено у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у судовому засіданні по кримінальній справі № 591/4467/19 на 09 червня 2021 року на 09-00 год.

Протокольною ухвалою суду 09 червня 2021 року розгляд справи відкладено на 21 вересня 2021 року на 11-30 год за клопотанням представника позивача.

21 вересня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в розгляді кримінальної справи №591/2639/17, розгляд справи відкладено на 30 листопада 2021 року на 16-20 год.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 листопада 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 15 лютого 2022 року на 10-00 год та витребувано письмові докази за клопотанням позивача.

15 лютого 2022 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді справи №574/810/18, розгляд справи відкладено на 06 квітня 2022 року на 15-20 год.

Враховуючи, що Верховною Радою України 24.02.2022 на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 Рішення зборів суддів Зарічного районного суду м.Суми від 24.02.2022 №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу та працівників суду, з 24.02.2022 дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми.

Рішенням зборів суддів від 02.05.2022 №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24.02.2022.

Розгляд справи було призначено на 01 серпня 2022 року на 14-20 год.

Протокольною ухвалою суду 01 серпня 2022 року розгляд справи відкладено на 03 жовтня 2022 року на 10-30 год для надання можливості представнику позивача ознайомитись з матеріалами справи.

Протокольною ухвалою суду 03 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено на 08 грудня 2022 року на 15-30 год за клопотанням представника позивача, визнано явку позивача та відповідача обов`язковою.

Протокольною ухвалою суду 08 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 20 січня 2023 року на 10-00 год у зв`язку із неявкою представника відповідача.

Протокольною ухвалою суду 20 січня 2023 року розгляд справи відкладено на 13 березня 2023 року на 10-00 год для виклику свідків.

13 березня 2023 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді кримінальної справи №591/6525/18, розгляд справи відкладено на 21 квітня 2023 року на 13-00 год.

Протокольною ухвалою суду 21 квітня 2023 року розгляд справи відкладено на 19 червня 2023 року на 13-30 год для забезпечення явки свідків у судове засідання.

У судовому засіданні 19 червня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача до долучено додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив, що померла ОСОБА_5 не перебувала у безпорадному стані до 01 квітня 2020 року. За фахом була бухгалтером і після звільнення з останнього місця роботи вела бухгалтерський облік на дому неофіційно, підробляла у ВНЗ, роблячи дипломні та курсові роботи. 01 квітня 2020 року ОСОБА_5 потрапила в лікарню з діагнозом «Внутрішньомозговий крововилив у праву півкулю», який є стрімкою хворобою.

Протокольною ухвалою суду 19 червня 2023 року розгляд справи відкладено на 27 липня 2023 року на 09-30 год у зв`язку із незабезпеченням явки свідка.

Протокольною ухвалою суду 27 липня 2023 року розгляд справи відкладено на 21 вересня 2023 року на 15-30 год у зв`язку із незабезпеченням явки свідка.

В зазначеному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 07 квітня 2020 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (т. І а.с. 9).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що померлій ОСОБА_5 належала на праві власності квартира загальною площею 49,5 кв.м, житлова площа 28,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. І а.с. 25-26).

Також відповідно до відповіді Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», квартира АДРЕСА_2 , передана у приватну власність ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 2016 року. Вказане свідоцтво зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 лютого 2016 року (т.1 а.с.81).

З повідомлення державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори від 05 червня 2020 року вбачається, що після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 заведена спадкова справа за №304/2020. Із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись спадкоємиця 2 черги - її сестра ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як спадкоємець, який проживав однією сім`єю (т. І а.с.67).

У журналі обліку померлих КУ «СМКЛ №1» зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті- внутрішньомозговий крововилив неуточненої локалізації (т. І а.с.150-152).

З наданої суду медичної документації, зокрема, медичної картки стаціонарного хворого №3062, вбачається, що ОСОБА_5 було доставлено 01 квітня 2020 року до КНП «Центральна міська клінічна лікарня» СМР з попереднім діагнозом- гостре порушення мозкового кровообігу, виписана у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Основний клінічний діагноз внутрішньогомозковий крововилив у праву півкулю головного мозку, ускладнений набряком головного мозку, набряком легень (т. І а.с. 159-198).

Відповідно до довідки ТОВ «Агротермінал Констракш» ОСОБА_3 працював в товаристві з 19 жовтня 2017 року, його сукупний дохід з жовтня 2017 року по квітень 2020 року становить 379972,06 грн.(т. І а.с. 88)

Згідно довідки від 11 лютого 2021 року № 0З00-000004 позивач з 05 січня 2016 року по 19 жовтня 2017 працював в ТОВ «Размолком», сукупний дохід за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року становить 122 826,01 грн. (т. І а.с. 89).

Факт перебування у трудових відносинах з вказаними товариствами підтверджується також копією трудової книжки позивача (т. 2 а.с. 9-13).

Згідно даних інформаційно ресурсу ТОВ «МЄІРЦ» за адресою: АДРЕСА_1 (власником особового рахунку № НОМЕР_2 є ОСОБА_5 ), за період з 01 січня 2015 року по 07 квітня 2020 року здійснювались платежі за спожиті комунальні послуги ( Т.2 а.с.7)

Допитані судом свідки вказували суду на наступні обставини.

Так, свідок ОСОБА_6 показала суду, що з ОСОБА_5 вона познайомилась у 2001 році, коли вони разом навчались у СумДУ. Після цього почали товаришувати, з 2003 року вже не так близько спілкувались, але декілька разів на місяць телефонували одна одній. Приблизно у 2010-2011 роках вона зрозуміла, що ОСОБА_5 почала проживати разом із чоловіком. ОСОБА_6 декілька раз була у неї у гостях та бачила там ОСОБА_3 . Він приходив з продуктами харчування. Вони проживала як сім`я, у квартирі був його одяг, взуття. ОСОБА_5 працювала у Мостобуді, але звільнилась у 2013 році у зв`язку із погіршенням здоров`я. Чи працювала вона після цього їй не відомо. Також не відомо за чиї кошти вона існувала. Проте, пересувалась вона самостійно. ОСОБА_5 мала бажання зустрітись з нею, про що повідомляла їй під час їх останньої телефонної бесіди наприкінці березня 2020 року. Про смерть ОСОБА_7 їй повідомив саме позивач, проте на похованні не була.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що знайомий з позивачем, так як проживали на одній вулиці у селі. Після розлучення з першою дружиною ОСОБА_3 поїхав у м. Суми. Це було приблизно у 2000 році. З 2009 року свідок почав працювати водієм таксі у м. Суми та одного разу зустрів позивача. Вони почали спілкуватись та останній повідомив, що одружився. Через деякий час, він попрохав підвезти його та дружину у с. Бездрик. Саме так він познайомився з його дружиною, яка представилась як ОСОБА_9 . Після цього, він ще декілька разів відвозив її та її матір на кладовище. Вона повідомила, що вони разом хочуть придбати будинок у селі, проте вона говорила, що не хоче працювати на городах. Вдома у них ніколи не був. Щодо стану її здоров`я, то повідомив, що коли вона сідала до нього у машину, то їй було важко сідати, але на здоров`я вона не скаржилась. Він вважав їх чоловіком та дружиною.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала, що знає позивача протягом багатьох років, вони мешкали в одному селищі. З 2010 рокі він став все рідше з`являтись у селі, почав постійно їздити у м. Суми та сказав, що познайомився із жінкою, почав з нею проживати. Приблизно у 2016 році, біля неї зупинилась машина, з якої вийшов позивач разом із ОСОБА_7 , яку представив як цивільну дружину. Повідомили, що хочуть придбати разом житло. ОСОБА_5 мала зайву вагу, проте ніяких зовнішніх відхилень по здоров`ю вона не бачила. У 2020 році до неї зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що ОСОБА_7 потрапила до лікарні, а згодом повідомив, що вона померла, попрохав допомогли з похованням.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 1989 року є дільничним терапевтом і ОСОБА_5 перебувала у неї на обліку, зверталась з приводу гіпертонічної хвороби, хронічного пієлонефриту та ожиріння. Вона рідко зверталась до свідка. В 2018 році свіок стала її сімейним лікарем. Останній раз бачила її у 2020 році. Вона викликала її додому, самостійно відкрила двері, сказала, що неї болить рука. У свідка виникла підозра, що це може бути гострий тромбоз, але ОСОБА_5 відмовилась від стаціонару та сказала, що треба порадитись з чоловіком. З нею тоді була разом сусідка. Потім на прийом до свідка прийшла ця сусідка та повідомила, що ОСОБА_5 втратила свідомість і бригада швидкої забрала її до лікарні, де вона померла. З приводу суглобів вона не скаржилась. Коли свідок прийшла до неї додому, то ОСОБА_5 самостійно відкрила двері, лежачою не була.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України, право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування.

Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця.

Згідно абзацу 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №752/12158/14-ц, провадження №61-3197св19, від 25 березня 2019 року у справі №766/810/17, провадження №61-37615св18, від 11 лютого 2019 року у справі №756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18, від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15-ц, провадження № 61-1302св 18, від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Під час судового розгляду позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт перебування спадкодавиці ОСОБА_5 у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби.

Натомість з обставин справи, зокрема і пояснень свідків, які були допитані за клопотанням позивача, вбачається, що напередодні смерті ОСОБА_5 мала намір придбати разом із ОСОБА_3 будинок у селі, самостійно викликала лікаря додому, відкрила їй двері. Вона не перебувала на обліку у лікаря та до лікарні до 01 квітня 2020 року не зверталась, групу інвалідності не оформлювала.

Суд враховує те, що згідно записів лікаря приймального відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» СМР (а.с. 170-172) зі слів хворої ОСОБА_5 , відчула погіршення самопочуття близько 14 год. 01 квітня 2020 року, коли виникли загальна слабкість, заніміння лівих кінцівок, викликала швидку медичну допомогу, госпіталізована не була, викликала дільничного лікаря, після чого була направлена на госпіталізацію, о 20.30 була доставлена бригадою ШМД. Зі слів хворої хворіє на гіпертонічну хворобу, адекватної антигіпертензивної терапії не прйимала.

З наданих суду доказів не встановлено факту умисного ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги ОСОБА_5 .

Окрім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт можливості надавати допомогу ОСОБА_5 саме ОСОБА_4 , а тому не доведено її винну поведінку по відношенню до сестри, яка не перебувала у безпорадному стані з 01 квітня по 07 квітня 2020 року. Відомостей, які б вказували на звернення ОСОБА_5 до відповідачки з проханням надати допомогу, під час судового розгляду не встановлено. В той же час матеріалами справи підтверджується, та позивачем не заперечувався, факт отримання померлою допомоги від позивача, зокрема придання ліків під час перебування на стаціонарному лікуванні (т. І а.с. 91-93).

Допитані в суді свідки винної поведінки відповідачки не підтверджують та не свідчать про наявність у ОСОБА_4 можливості надавати допомогу ОСОБА_5 .

Зазначене вказує на відсутність сукупності обставин, які є складовими для вирішення питання про усунення від права спадкування.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо усунення ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті рідної сестри ОСОБА_5 , не можуть бути задоволені, оскільки сторона позивача не надала жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані та відповідачка ОСОБА_4 ухилялася від участі у догляді за сестрою.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки до спадкоємців четвертої черги за законом можуть бути віднесені особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство та спільний бюджет із спадкодавцем, то обов`язок доведення даних обставин належними та допустимими доказами покладається на позивача.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст. 12 ,81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами здійснення ним разом із спадкодавцем ОСОБА_5 спільних витрат, наявності спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання спільного майна, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Суд не може прийняти показання свідків, які вказували на те, що стосунки між позивачем та ОСОБА_5 можна охарактеризувати як сім`я, оскільки щодо обставин на підтвердження факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем та наявності спільного побуту ці свідки обізнані не були.

Крім того, показання свідків мають оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами у справі, проте належних та допустимих доказів на підтвердження обставин ведення позивачем з ОСОБА_5 спільного господарства, наявності спільного бюджету тощо суду не надано.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено факту проживання ним однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_5 більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 не доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Сумська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту, усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2023 року.

Суддя А.П.Сидоренко