Провадження №: 2/755/857/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2023 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценко О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,суд, -

в с т а н о в и в:

Дніпровським районним судом м. Києва відкрито провадження по вказаній вище справі.

Відповідно до позовних вимог позивач просить суд визнати за нею право власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя, мотивуючи це тим, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 лютого 2004 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя дана позовна вимога не була вирішена, хоча на користь відповідача з позивача ОСОБА_2 було стягнуто компенсація за частку в спірному житловому приміщенні.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позову, мотивуючи це тим, що на підставі рішення суду будуть відновлені права позивача на спірну 3/5 частину будинку АДРЕСА_1

Відповідач в зал судового засідання не з`явився, достовірно знав про день, місце та час розгляду справи в суді, про що свідчать поданні останнім відповідні клопотання про відкладення розгляду справи, але будь яких клопотань, доказів по суті заявлених вимог до суду не надав.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно до вимог ч.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 даного Кодексу також визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається з матеріалів справи, що в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за результатами розгляду справи 27 лютого 2004 р. було постановлено рішення.

Відповідно до тексту рішення слідує, що позивач звернулася з позовом до суду та відповідно до позовних вимог просила суд розділити майно, що становить 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , вартістю 10000 грн. та виділити відповідачу автомобіль М-2140 держ.номер НОМЕР_1 , вартістю 5000 грн.

В резолютивній частині даного рішення було визначено: «Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя - задовольнити .

Виділити ОСОБА_3 в користування автомобіль М - 2140 держ. номер НОМЕР_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_3 2500 грн. за частину його житлового приміщення по АДРЕСА_1 .»

Тобто, як убачається що судом розглядалася позовна вимога щодо визнання права власності на спірні 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , сторони з даного приводу подавали докази і давали пояснення але судом з даного приводу не ухвалено рішення щодо визнання права власності.

Статтею 214 ЦПК України ( ред. станом 01.01.2004 р.) визначено, що суд, що постановив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення у випадках: якщо відносно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої

сторони подавали докази і давали пояснення, не постановлено рішення.

Також статтею 220 ЦПК України, що набрала законної сили з 1 січня 2005 р. визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої

сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як було встановлено в судовому засіданні, шо позивач чи її представник з відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення до суду не зверталися, не надано доказів того чи скеровувалося дане рішення на виконання.

П.3 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, як убачається з матеріалів справи, що спірна частина 3/5 житлового будинку АДРЕСА_1 вже була предметом розгляду між тими самими сторонами і з тих самих підстав.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, щодо закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст.206, 222, 255, 256 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, що були відсутні під час проголошення протягом 15 діб з дня отримання копії ухвали.

Суддя: