Житомирський апеляційний суд
Справа №274/583/23 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №274/583/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Грачова Тетяна Григорівна

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б.

встановив:

У січні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому, з урахування уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.

На обґрунтування позову зазначала, що 18 липня 2017 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 . На даний час шлюб розірваний, вони проживають окремо, малолітня дочка живе разом із позивачем, перебуває на її утриманні, відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти. Просила врахувати, що відповідач нікому аліменти не платить, стягнення по виконавчим документам із відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має, не є особою із інвалідністю, не страждає на тяжке захворювання, має певні доходи.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 26.01.2023 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що жодного документу, а саме: повідомлень про дату, час, місце слухання справи, позовної заяви із додатками не отримував, оскільки із 03.02.2022 року по теперішній час перебуває закордоном на заробітках, тому з поважної причини не брав участі у судовому розгляді. Суд, порушуючи норми процесуального права, розглянув справи за відсутності належного повідомлення відповідача. Про існування даної цивільної справи дізнався зі слів матері, яка отримала копію рішення суду за місцем його реєстрації. Вказує, що жодної заяви про визнання позову та згоду сплачувати аліменти у розмірі 5 000,00 грн. не писав, не підписував та не надсилав на адресу суду першої інстанції.

Уточнена позовна заяви є саме заявою про зменшення позовних вимог, що була подана позивачем з порушенням процесуальних строків, передбачених для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без заяви про поновлення пропущених строків, а суд у свою чергу не вирішив питання про її прийняття або відмову у прийнятті та питання щодо зміни позовних вимог.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.10.2019 року (а.с.6).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2022 року шлюб, зареєстрований 18.07.2017 року у Бердичівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с.7).

Із витягу з реєстру Бердичівської територіальної громади №2023/000638997 та №2023/000639077 від 25.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Відповідно до відповіді Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №02-18-37 від 30.01.2023 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідатимуть принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 СК України).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст.180 СК України).

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір`ю та занходиться на її утриманні. Відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , та відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині встановленого розміру аліментів у твердій грошовій сумі 5000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини, та вважає, що установлений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.01.2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи на 11 год. 30 хв. 27.02.2023 року. Уточнена позовна заява із зменшенням позовних вимог надійшла від позивача 13.03.2023 року. Судом встановлено, що вказана заява була подана із порушенням процесуальних строків, проте це не свідчить про незаконність, необґрунтованість рішення суду та не є безумовною підставою для його скасування відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про визнання позову відповідачем не надсилалась та є сфальсифікованим документом безпідставні з огляду на наступне.

Заява про визнання позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 5 000,00 грн. від 03.03.2023 року та заява ОСОБА_2 про оплату судового збору від 26.05.2023 року, який був стягнутий оскаржуваним рішення суду, надіслані на офіційну електронну адресу суду із однієї і тієї ж самої поштової скриньки, що дає підстави встановити, що обидві заяви надіслані саме відповідачем ОСОБА_2 .

Посилання відповідача про неповідомлення його про розгляд справи та не вручення йому позовної заяви, судових повісток про виклик до суду є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Адреса, яка зазначена позивачем у позовній заяві, як місце проживання відповідача, та адреса яка зазначена безпосередньо відповідачем в апеляційній скарзі є ідентичними, тому підстави вважати, що суд першої інстанції направляв на неналежну адресу поштову кореспонденцію, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Із списку згуртованих поштових відправлень листів рекомендованих №1179 від 02.02.2023 року, №2269 від 28.02.2023 року, №4073 від 11.04.2023 року та роздруківок штрихкодового ідентифікатора із сайту «Укрпошта» (трекінг) вбачається, що позовна заява та судові повістки про виклик до суду направлялися за місцем реєстрації відповідача та отримувалися, невручених поштових відправлень із відмітками про причини повернення матеріали справи не містять. Відповідачем не заперечується той факт, що копію рішення отримала його мати, яка проживає за вказаною адресою, тому суд приходить до висновку, що поштова кореспонденція одержувалась матір`ю відповідача. Доказів того, що за зазначеною в позовній заяві та в апеляційній скарзі адресою відповідач не зареєстрований, що дало б підстави вважати, що кореспонденцію суду отримано неналежною особою, до апеляційного суду не надано, а відтак доводи про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Грачова Тетяна Григорівна залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2023 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.

Головуючий Судді