Номер провадження: 22-ц/813/4400/23
Справа № 497/2452/2021
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Стахової Н.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Болградського районного суду Одеської області від 08 листопада 2022 року

у справі про зміну способу стягнення аліментів,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

встановив:

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Македонська І.О. звернулася до суду з вказаним вище позовом у якому просила збільшити (змінити) розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначеного судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 23.11.2020 року (справа № 227/2479/16-ц), та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також просила в разі встановлення в ході розгляду справи ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, в діях ОСОБА_2 , постановити окрему ухвалу яку направити до відповідного органу досудового розслідування, а саме до Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області 24 грудня 2020 року у справі №497/1450/2020. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачкою.

Судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року у справі №497/1585/2020 стягнуто з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2020 року до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі зазначеного судового наказу Болградським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №63857856, в рамках якого вчинені виконавчі дії щодо виявлення джерел доходу відповідача.

З розрахунку заборгованості по аліментах по АСВП №63857856 від 03 грудня 2021 року убачається, що відповідачем сплачуються грошові кошти в розмірі 2000-2300 грн., визначеному на його власний розсуд, оскільки державним виконавцем вчинені залежні від нього дії для виявлення джерел доходів ОСОБА_2 , проте такі джерела не виявлені.

Відповідач офіційно на території України не працює, має нерегулярний мінливий дохід, пов`язаний з особливістю його трудової діяльності, оскільки відповідач працює моряком, що, зокрема, встановлено рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року по справі № 497/1452/2020 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтованим ОСОБА_2 тим, що працюючи моряком ним було перераховано за період шлюбу з 02 грудня 2019 року по 10 серпня 2020 року на загальний розрахунковий рахунок ПАТ АБ «Південний» грошові кошти у сумі 25 195,45 доларів США», що підтверджує, що середній заробіток (дохід) відповідача складає близько 3000-3500 доларів США на місяць.

За останньою відомою позивачці інформацією, відповідач мав ранг третього механіка, що підтверджується анкетою моряка та послужним списком від 01 вересня 2019 року, позивачка працює на посаді вчителя англійської мови у Табаківському закладі загальної середньої освіти та отримує заробітну плату, що в середньомісячному розрізі складає 6 690,70 грн.

Тривалий час перебуваючи у декретній відпустці, позивачка разом із дитиною перебувала на утриманні у відповідача, який належним чином не забезпечував їх з дитиною, у зв`язку з чим, матеріальний стан позивачки значно погіршився, наразі вона з метою забезпечення дитини достатнім рівнем життя, і її повноцінного розвитку використовує грошові кошти, які залишилися після поділу майна подружжя за рішенням суду від 25.03.2021 року, оскільки її заробітної плати, яку вона почала отримувати після виходу з декретної відпустки явно недостатньо.

Окрім цього, позивачка зазначає, що навчається на заочній формі навчання за освітньою програмою «Психологія», загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 17 710,00 грн. Дочка перебуває на «Д» обліку з діагнозом харчова алергія, рецидивуюча кропивниця, що вимагає від позивачки дотримання рекомендацій лікаря щодо особливостей харчування дитини та відповідних витрат.

За проведеними позивачкою підрахунками, вона несе витрати на утримання дочки в середньому розмірі 20 000,00 25 000,00 грн., у той час як від відповідача поступають кошти в розмірі 2000-2300 грн., що свідчить про недотримання принципу рівної відповідальності батьків за забезпечення права дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, створення умов для всебічного розвитку дитини.

Відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини. Більш того, відсутність майна та доходів, які встановлені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 63857856 від 03 грудня 2021 року на переконання позивачки, свідчать про те, що відповідачем приховується його реальний майновий стан та доходи, з яких згідно до судового наказу мають стягуватись, але не стягуються аліменти на утримання дочки.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 08 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Болградського районного суду Одеської області від 08 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимога про перехід зі стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму є зміною способу стягнення аліментів, а не збільшенням розміру аліментів, що свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Скаржниця вважає, що нею доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт порушення її прав та право малолітньої дитини на необхідний, достойний та достатній рівень її матеріального забезпечення з метою гармонійного розвитку дитини, а також факт неналежного виконання відповідачем судового наказу Болградського районного суду Одеської області від 23 листопада 2022 року, приховування доходів відповідачем, отримання ним доходу за кордоном. Водночас звертає увагу, що відповідно до інформації по руху коштів на банківському рахунку відповідача прослідковується отримання ним щомісячного доходу у розмірі 2695-3195 доларів США.

Також скаржниця зазначає, відповідач не заперечував те, що за своїм матеріальним станом він має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в заявленому нею розмірі 20000 грн. на місяць.

З посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 скаржниця зазначає, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

На вказану апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 подав відзив у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, обґрунтовуючи тим, що позивачкою не доведено ту обставину, що він має спроможність сплачувати аліменти у розмірі, заявленому ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надіслав на адресу апеляційного суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника скаржниці ОСОБА_1 , адвоката - Македонської І.О., яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24 грудня 2020 року у справі №497/1450/2020. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з позивачкою.

На підставі судового наказу Болградського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року у цивільній справі №497/1585/2020, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто, щомісячно, аліменти в розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2020 року до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с. 23).

Як убачається з матеріалів справи, донька сторін ОСОБА_3 , знаходиться на «Д» обліку з діагнозом «харчова алергія, рецидивна кропивниця», що підтверджується довідкою від 15 грудня 2021 року, виданою лікарем КНП «Болградська центральна районна лікарня» Болградської міської ради Одеської області Кочевою Г.І. (Т.1 а.с.63).

На виконання вимог ухвали Болградського районного суду Одеської області від 07 лютого 2022 року про витребування інформації щодо наявності рахунків, відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_2 , ПАТ АБ «Південний» надіслано на адресу суду відомості про те, що у зазначеній банківській установі на ім`я відповідача було відкрито три банківських рахунки, а саме: № НОМЕР_1 , у гривні, також рахунок № НОМЕР_2 , у дол. США, та рахунок № НОМЕР_3 у дол. США, який закрито 13 листопада 2020 року (т.2 а.с.247).

Як убачається з виписки з рахунку приватного клієнта №/0311, розрахунковий період з 17 листопада 2020 року по 07 лютого 2022 року, номер основного рахунку: № НОМЕР_1 , валюта рахунку UAH, у період часу з 07 квітня 2021 року по 20 січня 2022 року по рахунку відповідача проводилися такі фінансові операції: «зарахування переказу «Moneysend» 07 квітня 2021 року у розмірі 5000 грн., 12 квітня 2021 року у розмірі 26276,65 грн., 22 червня 2021 року у розмірі 8100 грн., 20 січня 2022 року (т.2 а.с.248).

З виписки з рахунку приватного клієнта №/0311, розрахунковий період з 17 листопада 2020 року по 07 лютого 2022 року, номер основного рахунку: № НОМЕР_2 , валюта рахунку USD, у період часу з 17 червня 2021 року по 02 вересня 2021 року по вказаному рахунку відповідача здійснювалися наступні банківській операції із зарахуванням коштів на банківський рахунок: 17 червня 2021 року «зарах. зг. надан. докум. від 17 червня 2021» у розмірі 9000 USD, 02 вересня 2021 року «WAGES AUG 20213/ENGMV CMA CGM AMERI CAIMO 9295971» у розмірі 4400 USD

(т.2 а.с. 249).

Відповідно до виписки з рахунку приватного клієнта №/0311, розрахунковий період з 17 листопада 2020 року по 07 лютого 2022 року, номер основного рахунку: № НОМЕР_3 , валюта рахунку USD, у проміжок часу з 02 грудня 2019 року по 03 серпня 2020 року по вказаному рахунку відповідача здійснювалися наступні банківській операції із зарахуванням коштів на банківський рахунок: «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES NOV 2019» у розмірі 2745 USD, «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES DEC 2020» у розмірі 2695 USD, «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES JAN 2020» у розмірі 2695 USD, «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES FEB 2020» у розмірі 2695 USD, «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES MARCH 2020» у розмірі 2695 USD, «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES APRIL 2020» у розмірі 2695 USD, «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES MAY 2020» у розмірі 2695 USD, «M/V CMA CGM CHATEUA ON A/C WAGES JUNE 2020» у розмірі 3195 USD (а.с. 250).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що матеріальне становище сторін з моменту видачі судового наказу істотно не змінилося, а тому суд вважав, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу стягнення, раніше визначених судом аліментів, а в обов`язок державної виконавчої служби входить розшук майна належного боржникові, накладення арешту на це майно, в тому числі на відповідні рахунки в банківських установах, обмеження у праві виїзду за кордон у разі невиконання обов`язків, тому дійшов висновку, що відсутні підстави для збільшення (зміни) розміру аліментів, оскільки судом не встановлено обставин поліпшення матеріального становища відповідача з моменту видачі судового наказу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13, яку неодноразово підтримано Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі N 343/945/19, провадження N 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі N 545/3115/19, провадження N 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі N 752/26176/18, провадження N 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила змінити (збільшити) розмір аліментів, визначений судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року у справі №497/1585/2020, шляхом зміни способу їх присудження з частки від заробітку (доходу) батька на розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 20000 грн.,щомісяця. Заявлені позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач має освіту моряка, працює за кордоном та отримує стабільний дохід, розмір якого, позивачка вважає дає відповідачу змогу сплачувати на утримання малолітньої дитини обсяг аліментів, який є більшим, а ніж той, що фактично сплачує ОСОБА_2 , та який становить у середньому 2000-3000 грн., який є недостатнім для гармонійного розвитку дитини.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Отже сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, і законом не передбачено право на стягнення аліментів чи зміну розміру та способу присудження аліментів тим із батьків, з яким не проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Апеляційним судом встановлено, і не заперечується сторонами, що малолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою. Також сторонами не оспорюється і та обставина, що відповідач ОСОБА_2 має освіту моряка і працював за кордоном та отримував дохід, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача, з якої убачається, що до часу видачі судового наказу, а саме у період з грудня 2019 року по серпень 2020 року ОСОБА_2 отримував дохід у вигляді заробітної плати, про що свідчить призначення платежу «Wages» з помісячною диференціацією.

Апеляційний суд звертає увагу і на ту обставину, що у відзиві на позовну заяву, представник відповідача, як на підставу для відмови у задоволені позовних вимог, посилався на те, що майновий стан відповідача за період виникнення у нього обов`язку зі сплати аліментів не змінився, тобто та обставина, що ОСОБА_2 продовжує працювати моряком та отримувати дохід, існувала і на час вирішення судом цієї справи (т.2 а.с.105-111).

Також колегія суддів зауважує, що за весь час вирішення судом справи по суті відповідач не повідомляв суду обставин, стосовно того, що стан його здоров`я є настільки незадовільним, що перешкоджає працювати.

Отже обставин щодо непрацездатності відповідача, чи перебування на його утриманні інших осіб судом не встановлено.

Установивши, що з часу винесення судового наказу про стягнення аліментів (23 листопада 2020 року) по дату звернення позивачки до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів (грудень 2021 року) батько дитини продовжував отримувати дохід, зокрема, у вересні 2021 року у розмірі 4400 USD (призначення платежу «WAGES AUG 20213/ENGMV CMA CGM AMERI CAIMO 9295971»), окрім того, на його картковий рахунок здійснювалося фінансова операція із зарахування грошових переказів «Moneysend» у квітні 2021 року на суму 31776,65 грн., у червні 2021 року на суму 8100 грн., у січні 2022 року на суму 1000 грн., апеляційний суд доходить висновку, що у межах вказаного періоду, відповідач продовжував працювати у зв`язку чим і надалі отримував стабільний дохід.

Водночас апеляційний суд наголошує, що обрання конкретного способу стягнення аліментів (у частці від заробітку (доходу) або у певній твердій грошовій сумі) належить винятково одержувачу аліментів.

Вказане залишилось поза увагою суду, що призвело до помилкового висновку суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 з вказаних вище підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи встановлені у справі обставини, зокрема, характер професійної діяльності відповідача,отримання ним стабільного заробітку, що не спростовано останнім, що він є працездатним, інших утриманців не має, а також стан здоров`я малолітньої дитини сторін, колегія суддів вважає, що позивачкою доведені підстави позову та доходить висновку про часткове задоволення її позовних вимог, а саме про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються за судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 на тверду грошову суму в розмірі 15 000 грн., починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі 15 000 грн призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Посилання відповідача про наявні у нього захворювання, зокрема, гепатиту «В», як на обставини, що свідчать про неможливість виконання ним обов`язку зі сплати аліментів у розмірі, заявленому позивачкою, апеляційний суд відхиляє, оскільки наявність цих обставин, за умови підтвердження їх допустимими доказами, може слугувати підставою для звернення платника аліментів із позовом до суду про зміну розміру цих аліментів.

Виникнення у відповідача грошових зобов`язань та необхідність повернення отриманих ним у борг коштів не є тією обставиною, яка має впливати на міру та ступінь виконання платником аліментів батьківських обов`язків із забезпечення гармонійного та достатнього рівня розвитку дитини, а тому такі посилання не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до пп.1 п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги ( пп.6, п.1 ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір»).

Позивачка звільнена від сплати судового збору в силу положень п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» .

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2250 грн. за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 08 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 на тверду грошову суму в розмірі 15 000 грн., але не менше 50 відстотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2 250 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови буде 11 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: Н.В. Стахова

М.В. Назарова