Справа №345/2911/23
Провадження № 2/345/851/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

20.07.2023 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на початку квітня 2023 року вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради з заявою про отримання витягу з Державного земельного кадасту про земельну ділянку площею 0,006 га, кадастровий номер :09:002:0021. Однак, позивачу було відмовлено у видачі витягу у зв`язку з тим, що при перевірці відомостей щодо вищезазначеної земельної ділянки було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження - зареєстровано арешт нерухомого майна, а саме, арешт на все нерухоме майно (невизначене майно), яке належить мені на праві власності, накладено Міським відділом державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції згідно постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 02.09.2010 та внесено до реєстру реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження: 10383570).

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

Листом №24758 від 27.04.2023 відповідач повідомив, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень пошук ВД/ВП (Спецрозділ) на виконанні у Міському відділі державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції перебували виконавчі провадження НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, які повернені без виконання на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999. Матеріали даних виконавчих проваджень знищено відповідно до Наказу №2274/5 від 25.12.2008 Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби». У зв`язку із тим, що дані виконавчі провадження перебувають у автоматизованій системі виконавчих проваджень пошук ВД/ВП (Спецрозділ), то це, на думку відповідача, унеможливлює технічно вчиняти будь-яку дії.

Оскільки виконавчі провадження, по відношенню до позивача були знищені та ідентифікувати в якому саме виконавчому провадженні був накладений арешт не можливо, а також з урахуванням того, що арешт на її нерухоме майно не знято, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, позаяк наявне обтяження створює мені перешкоди у здійсненні права володіти та розпоряджатися своїм майном.

У судове засідання позивач не з`явилася, її представник - адвокат Яковишин З.В. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, жодних заяв, клопотань чи відзиву від нього на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На початку квітня 2023 ОСОБА_1 звернулась до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради з заявою про отримання витягу з Державного земельного кадасту про земельну ділянку площею 0,006 га, кадастровий номер :09:002:0021. Однак, позивачу було відмовлено у видачі витягу у зв`язку з тим, що при перевірці відомостей щодо вищезазначеної земельної ділянки було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження - зареєстровано арешт нерухомого майна, а саме, арешт на все нерухоме майно (невизначене майно), яке належить мені на праві власності, накладено Міським відділом державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції згідно постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 02.09.2010 та внесено до реєстру реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження: 10383570).

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

Листом №24758 від 27.04.2023 відповідач повідомив, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень пошук ВД/ВП (Спецрозділ) на виконанні у Міському відділі державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції перебували виконавчі провадження НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, які повернені без виконання на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999. Матеріали даних виконавчих проваджень знищено відповідно до Наказу №2274/5 від 25.12.2008 Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби». У зв`язку із тим, що дані виконавчі провадження перебувають у автоматизованій системі виконавчих проваджень пошук ВД/ВП (Спецрозділ), то це, на думку відповідача, унеможливлює технічно вчиняти будь-яку дію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон) - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 40 Закону - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження, та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19) та від 13.07.2022 року у справі №2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Водночас, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022року №203/3435/21

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Відтак, не скасований арешт на майно ОСОБА_1 при відсутності виконавчих проваджень та будь яких майнових претензій до неї, є порушенням закріпленого Конституцією України(стаття 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу.

Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.

Зважаючи про відсутність будь-яких відкритих виконавчих проваджень в даному контексті втручання у мирне володіння та користування майном позивача є невиправданим, та є та таким, що підлягає захисту.

Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних у справі доказів те, що арешт на майно ОСОБА_1 не знято та, враховуючи що його наявність перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав щодо розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 13, 76, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна- задоволити.

Скасувати (зняти) арешт з вилученням відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесеним реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження: 10383570 від 20.10.2010, щодо накладення арешту на все нерухоме майно (невизначене майно) громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що було внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження Міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції № 21676250 від 02.09.2010 року та припинити (зняти) публічне обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про обтяження: 46721731 (спеціальний розділ).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя