Номер провадження 2/754/2830/23
Справа №754/4432/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Рябенка В.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду до відповідача ОСОБА_3 з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 74 811,03 грн. та судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.08.2022 за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Братиславська та просп. Романа Шухевича відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Range Rover», державний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2022 винним у вищевказаній ДТП визнано водія транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Range Rover», державний № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яка уповноважила ОСОБА_2 бути її представником з питань відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 09.08.2022, отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 , на момент пригоди була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АТ-. Франшиза за полісом № АТ- складає 2 600 грн. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатила страхове відшкодування. Однак, страхового відшкодування виплаченого ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не достатньо для повного відшкодування шкоди завданої власнику транспортного засобу «Range Rover», державний № НОМЕР_1 . Відповідно до Звіту № 22/0017 від 25.10.2022 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Range Rover», державний № НОМЕР_1 , складає 140 215,92 грн., а вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу 82 973,87 грн. (з ПДВ) та 73 004,89 грн. (без ПДВ). Отже, ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» зобов`язана сплати потерпілому страхову виплату у розмірі 70 404,89 грн., що розрахована наступним чином: 73 004,89 грн. - 2 600 грн. = 70 404,89 грн., з яких 73 004,89 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу без ПДВ; 2 600 грн. - франшиза. Окрім того, Позивач поніс додаткові витрати, пов`язані із замовленням Звіту, в розмірі 5 000 грн, що підтверджується квитанцією про оплату наданих послуг оцінки від 03.11.2022. Оскільки вартість відновлювального ремонту (фактичний розмір) транспортного засобу «Range Rover», державний № НОМЕР_1 , у зв`язку з його пошкодженням перевищує розмір, який сплачений з боку страхової компанії, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (фактичним розміром) та розміром завданого матеріального збитку (страхового відшкодування).

Представник відповідача ОСОБА_3 скористався правом подачі відзиву, в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає, що вартість виконаного відновлювального ремонту транспортного засобу суттєво відрізняється від ремонтної калькуляції складеної ТДВ СК «Альфа-Гарант» та вказує на те, що загальна вартість виконаних робіт та послуг штучно завищена. Крім того, позивач не оскаржував виплачену суму страхового відшкодування та повторний звіт є неналежним доказом, оскільки огляд був проведений у відсутність відповідача. За таких обставин у справі існує два звіти про визначення вартості матеріального збитку. Також вважає, що позовні вимоги незаконні, не можуть бути задоволені, тому правнича допомога не може бути відшкодована.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 05 квітня 2023 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 23 червня 2023 року постановлено здійснювати розгляд цивільної справи з викликом учасників справи.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував, просив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та задовольнити позов у повному обсязі.

В судові засідання, призначені на 17.08.2023 та на 20.09.2023, сторона відповідача не з`явилася, про розгляд справи повідомлялися належним чином, при цьому до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Устенко І.О. про відкладення судового засідання.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 09.08.2022 за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Братиславська та просп. Романа Шухевича відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу «Range Rover», державний № НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2022 у справі № 754/7061/22 винним у вищевказаній ДТП визнано водія транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 .

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Range Rover», державний № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яка уповноважила ОСОБА_2 бути її представником з питань відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 09.08.2022, отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Isuzu», реєстраційний № НОМЕР_2 , на момент пригоди була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АТ-. Франшиза за полісом № АТ- складає 2 600 грн.

Відповідно до Звіту № 22/0017 від 25.10.2022 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Range Rover», державний № НОМЕР_1 , складає 140 215,92 грн., а вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу 82 973,87 грн. (з ПДВ) та 73 004,89 грн. (без ПДВ).

Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст.ст. 12,76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, страховиком сплачено на рахунок позивача суму страхового відшкодування, що не потребує доказуванню у відповідності до ст. 82 ЦПК України.

Зазначена обставина підтверджена матеріалами справи та не заперечувалась сторонами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової від повільності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової від повільності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, оскільки сума страхового відшкодування зменшується на розмір визначеної умовами полісу № АТ-, франшизи, що становить: 2 600,00 грн. (дві тисячі шістсот грн. 00 коп.), то дана частина відшкодування, має бути компенсована ОСОБА_3 , як особою з вини якої було завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу).

Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: у справі 545/425/17 від 02 вересня 2019 року; у справі 755/7666/19 від 15 жовтня 2020 року.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц встановлено наступне: відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з постановою ВС від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17, в якій суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо відшкодування йому винуватцем ДТП шкоди. Суд зазначив: Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

До аналогічних висновків дійшов ВС у справі № 755/5374/18 в постанові від 21.02.2020.

Оскільки вартість відновлювального ремонту (фактичний розмір) транспортного засобу «Range Rover», державний № НОМЕР_1 , у зв`язку з його пошкодженням перевищує розмір, який сплачений з боку страхової компанії, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (фактичним розміром) та розміром завданого матеріального збитку (страхового відшкодування).

Окрім того, потерпілий поніс додаткові витрати, пов`язані з замовленням та проведенням оцінки завданого матеріального збитку у розмірі 5 000 грн, що підтверджується квитанцією від 03.11.2022.

Загалом з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром завданого матеріального збитку у сумі: 74 811,03 грн. яка була розрахована наступним чином: 140 215,92 грн. - 73 004,89 грн. + 2 600 грн. + 5 000 грн. = 74 811,03 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження вимоги позову про відшкодування витрат на правову допомогу, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги № 01Б-1/1041 від 08.11.2022, додаткову угоду № 1 від 08.11.2022, розрахунок № 1 від 27.03.2023, рахунок № 15.03 від 27.03.2023, квитанцію про оплату від 30.03.2023, акт виконаних робіт № 15.03 від 30.03.2023.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Вивчивши матеріали справи, суд враховує незначну складність справи, час, витрачений на надання позивачу консультацій та час, витрачений на підготовку та подання даної позовної заяви, є необґрунтовано завищеним.

Враховуючи наведене вище, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу, в розмірі 8 000 грн. Вказаний розмір витрат зумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи у суді, якістю та обсягом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду даної справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 76-83, 133, 141, 258, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, суми у розмірі 74 811,03 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 25.09.2023

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон