КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4287/22
Провадження № 2/552/155/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2023 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики посилаючись на те, що 01 липня 2021 року між сторонами укладений договір позики, за яким позивач надав у борг відповідачу кошти в загальній сумі 144 372 грн. зі строком повернення до 31 грудня 2021 року. У встановлені строки відповідач кошти не повернув. Просив стягнути суму боргу 144 372 грн., а також нараховані : 3 % річних у розмірі 4 343 грн. 03 коп. , інфляційні збитки у розмірі 20 038 грн. 83 коп. та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2023 року поновлено провадження по справі.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. Відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надали. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю. Доказів на підтвердження поважності своєї неявки від представника відповідача не надходило Відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки.

Нормами ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що згідно договору позики від 01 липня 2021 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 144 372 грн., які останній зобов`язувався повернути в строк до 31 грудня 2021 року. На підтвердження отримання коштів, відповідачем 01 липня 2021 року надана позивачу розписка щодо отримання грошових коштів у розмірі 144 372 грн., які зобов`язався повернути на першу вимогу, проте не пізніше 31 грудня 2021 року ( а.с. 72).

В обумовлений строк кошти відповідачем не були повернуті позивачу.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем надано оригінал розписки від 01 липня 2021 року ( а.с. 72).

Розписка від 01.07.2021 року в свою чергу містить відмітки, засвідчені підписом ОСОБА_2 про одержання від ОСОБА_1 грошових коштів, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 144 372 грн. підлягають задоволенню.

Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 473/995/18 (провадження № 61-6674св21), від 14 липня 2021 року у справі № 266/7291/18-ц (провадження № 61-96св21), від 25 березня 2019 року у справі № 211/2672/16-ц (провадження № 61-41785св18), від 30 січня 2019 року у справі № 751/1000/16-ц (провадження № 61-586св17).

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

07 грудня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи. Зі змісту клопотання вбачається, що відповідач заперечує як сам факт укладення договору позики так і отримання коштів.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року задоволено клопотання представника відповідачач та призначено судово-почеркознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Бокаріуса, оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2

31 січня 2023 року на адресу суду з експертного закладу надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, у тому числі вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 , умовно-вільних зразків підпису, експериментальні зразки підпису та почерку , експериментальні зразки почерку відповідача.

У зв`язку з не виконанням відповідачем зазначеного клопотання, експертний заклад повідомив суд про неможливість надання висновку.

Однак, відповідачем не було здійснено оплату експертизи. Крім того, експертами надано клопотання про надання додаткових документів для проведення почеркознавчої експертизи, проте відповідач дане клопотання не виконав у зв`язку з чим експертиза не була проведена.

Суд приймає до уваги, що згідно ст.. 109 ЦПК України , у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 144 372 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позивач надаючи розрахунок нарахованого індексу інфляції за період з 01 січня 2022 року по 01 січня 2023 року зазначає формулу розрахунку, де встановлено, що 144 372 грн. (розмір боргу) х 113,88 % (індекс інфляції) /100% становить 20 038 грн. 83 коп.

Відсоткова ставка: 3% річних визначено позивачем за період з 01 січня 2022 року по 01 січня 2023 року із розрахунку 3%/365 (днів) х 144 372 грн. (розмір боргу) х 366 (кількість днів прострочення) становить 4343 грн. 03 коп.

Відповідачем не надано суду контр розрахунку на спростування нарахованих сум.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума грошового зобов`язання у розмірі 144 372 грн. 63 коп. з урахуванням індексу інфляції у розмірі 20 038 грн. 83 коп., 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання у розмірі 4343 грн. 03 коп.

Встановивши дані обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Клопотань від відповідача та представника відповідача щодо зменшення витрат на правову допомогу до суду не надходило.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992 грн. 49 коп. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 10, 12, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 144 372 грн. 63 коп. з урахуванням індексу інфляції у розмірі 20 038 грн. 83 коп., 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання у розмірі 4343 грн. 03 коп., а всього 168 753 грн. 86 коп. (сто шістдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят три гривні вісімдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1687 грн. 54 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього 11 742 грн. 54 коп. ( одинадцять тисяч сімсот сорок дві гривні п`ятдесят чотири копійки).

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Головуючий Ж.В. Кузіна