Провадження № 2/127/2444/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії. Позов мотивовано тим, що 03.03.2023, оскільки ні позивач, ні його сім`я постійним житлом не забезпечувалися і на праві приватної власності житлом не володіли та не володіють, позивач звернувся із заявою до виконавчого комітету Вінницької міської ради, в якій просив зарахувати його у складі сім`ї з чотирьох осіб: ОСОБА_1 , дружини - ОСОБА_2 , доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартирний облік для поліпшення житлових умов. До заяви були додані усі документи, визначені п.18 Правил обліку громадян, Затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 № 470. 01.05.2023 листом № Г/20/34888/01-20 Департамент житлового господарства Вінницької міської ради позивачу було відмовлено у взятті на квартирний облік за місцем проживання відповідно до рішення виконавчого комітету №523 від 09.03.2023, оскільки позивач зареєстрований та проживає в службовому житлі, тобто забезпечений житловою площею. Ні позивач, ані члени його сім`ї не мають житлової площі на праві приватної власності, не забезпечувалися постійним житлом, не використовували житлові чеки на безоплатну приватизацію. Вказане підтверджується Довідками №101.186-50/547 від 26.06.2023 та №4137 від 03.07.2023. А отже в розумінні ЖК України не можемо вважатися такими, що забезпечені житловою площею. З 2009 року по теперішній час позивач разом із членами сім`ї проживають в житлі, яке є службовим, відомчим житлом, що розподілене позивачу як військовослужбовцю. Службове житло не є постійним, а особа, яка у ньому проживає, не має на нього майнових прав чи права власності і у разі припинення трудових відносин, у зв`язку з якими вона була забезпечена службовим житлом, підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Проживання в службовому житлі не дає підстав вважати, що особа вважається забезпечено житлом. Просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №523 від 09.03.2023 в частині відмови у взятті ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у складі сім`ї з чотирьох осіб, на квартирний облік для поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Вінницької міської ради. Зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради взяти ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у складі сім`ї з чотирьох осіб: ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Вінницької міської ради з 03.03.2023.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

19.09.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Треті особи в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.11.1994 року зареєстрували шлюб, актовий запис 274.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 19.09.2001 року народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис 175. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис 159. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно посвідчення серія УБД виданого 04.07.2016року ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_5 Міністерства оборони України № 350/177/44/318/139 від 22.06.2016року ОСОБА_1 дійсно в період з 10.03.2016р. по 13.06.2016р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в районі виконання службових (бойових) завдань у складі сил та засобів на території Донецькій та Луганській областях.

Згідно копії ордера на службове жиле приміщення № 0028 від 23.01.2009року ОСОБА_1 з сім`єю з 4 осіб ( він, дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 ) надано право зайняття службового жилого приміщення житловою площею 42,62 кв.м.

Згідно з інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 29359099 від 12.11.2014 за ОСОБА_9 та членами його сім`ї не зареєстроване жодне нерухоме майно.

03.03.2023 позивач звернувся із заявою до виконавчого комітету Вінницької міської ради, в якій просив зарахувати його у складі сім`ї з чотирьох осіб: ОСОБА_1 , дружини - ОСОБА_2 , доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартирний облік для поліпшення житлових умов. До заяви були додані усі документи, визначені п.18 Правил обліку громадян, Затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 № 470.

01.05.2023 листом № Г/20/34888/01-20 Департамент житлового господарства Вінницької міської ради позивачу було відмовлено у взятті на квартирний облік за місцем проживання відповідно до рішення виконавчого комітету №523 від 09.03.2023, оскільки позивач зареєстрований та проживає в службовому житлі, тобто забезпечений житловою площею.

Як було зазначено та не заперечується сторонами позивач є учасником бойових дій (військовослужбовцем), не має прав власності на нерухоме майно на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон 2011-XII).

Відповідно до ст.1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів (Стаття 1-1).

Статтею 1-2 передбачено , військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В силу п.1 ст.3 Дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Питання забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями вказано у ст.12 Закону 2011-XII, згідно ч.1 якої Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Частиною 3 цієї статті передбачено забезпечення жилими приміщеннями в разі потреби поліпшення житлових умов сімей військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення та загинули (померли) або пропали безвісти, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, які проходили військову службу на територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що визнані тимчасово окупованими, та продовжують службу у військових формуваннях України, а також члени їх сімей, які проживають разом із ними, отримали статус внутрішньо переміщених осіб і відповідно до вимог цієї статті забезпечені службовими жилими приміщеннями або їм надано жилі приміщення для постійного проживання на таких територіях, або які мають у приватній власності жилі приміщення, розташовані на таких територіях, якщо право власності на них набуте відповідно до законів України, та які прибули на іншу територію України, забезпечуються жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення за письмовою згодою зазначених осіб та повнолітніх членів їх сімей, посвідченою нотаріально. Відмова від права власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності таких категорій осіб, здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. (частина 10 статті 12 Закону).

Отже, з аналізу вказаного вбачається, що наявність службового жилого приміщення у осіб, зазначених у вказаному Законі, а також членів їх сімей, не є перепоною для виникнення права на забезпечення жилими приміщеннями або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, як і не позбавляє права бути прийнятою на квартирний облік, в свою чергу і перебування на квартирному обліку не позбавляє права отримувати службове жиле приміщення.

Таке право передбачене вказаним законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, відповідно до п.3 якого військовослужбовці, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та визнані в установленому законодавством порядку особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та члени сімей військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел, чи грошовою компенсацією за належне їм для отримання житлове приміщення з урахуванням пільг, установлених законами.

Відповідно до частини третьої статті 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, у тому числі Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради (далі - Правила).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Правил внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від часу проживання в населеному пункті та наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або розташовані на лінії зіткнення. При цьому члени сім`ї особи з інвалідністю, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, беруться на квартирний облік разом з ним незалежно від місця перебування на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Підпунктом 8 пункту 13 Правил визначено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, зокрема, внутрішньо переміщені особи з числа інвалідів війни, визначених у пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та члени їх сімей; а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За змістом п.14 Правил тими, що потребують поліпшення житлових умов визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10); Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, "За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР" усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації.

В силу Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме ст.4 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Отже, з наведеного вище суд доходить висновку, що позивач разом із членами його сім`ї має бути взятий на квартирний облік з включенням до першочергового списку, як особа, яка визнається потребуючою поліпшення житлових умов відповідно до п.п. 8 п. 13 Правил.

Натомість рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 523 від 09.03.2023 року позивачу відмовлено у взятті на квартирний облік у зв`язку з тим, що він та його сім`я зареєстровані та проживають у службовій квартирі, де забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі 10,65 кв.м. на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Вінницькій області 6,5 кв.м. жилої площі на одну особу.

Тобто, однією з підстав відмови позивачу у взятті на квартирний облік було забезпечення жилою площею у більш ніж мінімальному розмірі, що, на думку суду, є помилковим, оскільки забезпечення жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської місцевих Рад народних депутатів разом з радами профспілок, є окремою самостійною підставою для визнання особи потребуючою поліпшення житлових умов, передбаченою п.п. 1 п. 13 Правил, та не підлягає застосуванню при вирішенні цього питання одночасно з іншими підставами.

Посилання представника відповідача на те, що позивач має службову квартиру, а тому має майнові права на нерухоме майно на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження, суд також вважає помилковими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно з пунктами 60-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 № 653/1096/16-ц, статті 124-125 ЖК України передбачають приписи, згідно з якими припинення трудових правовідносин з роботодавцем, за виключенням окремих чітко визначених випадків, є підставою для виселення особи зі службового житла без надання іншого житлового приміщення. Тобто, формулювання вказаних приписів є достатньо чіткими та передбачуваними для особи, якій таке житло надане у користування.

Отже, службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернуте роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники.

Відповідно до пункту 25 постанови Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 № 37 «Про службові жилі приміщення» зазначається, що працівники, які проживають у службових жилих приміщеннях і потребують поліпшення житлових умов, за їх бажанням, можуть забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями, що відповідають вимогам, передбаченим пунктами 10-12 цього Положення, або в установленому порядку приймаються на квартирний облік.

Відповідно до п. 5.1 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБУ № 792 від 06.11.2007, співробітники та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності за місцем проходження служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби житла для постійного проживання, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби, забезпечуються службовими житловими приміщеннями.

Відповідно до п. 5.3 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБУ № 792 від 06.11.2007, що кореспондується з п. 15 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, службове жиле приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом.

Отже, з аналізу наведених нормативно-правових актів суд доходить висновку, що службове житло надається особі тимчасово у зв`язку з характером її трудових відносин і лише на період її трудових відносин. Службове житло не є постійним, а особа, яка у ньому проживає, не має на нього майнових прав чи права власності, а у разі припинення трудових відносин, у зв`язку з якими вона була забезпечена службовим житлом, підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Крім того, суд зазначає, що забезпеченість особи службовим житлом не позбавляє її права забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями або в установленому порядку бути прийнятою на квартирний облік, а перебування на квартирному обліку не позбавляє її права отримувати службове жиле приміщення. Таким чином, наявність у користуванні позивача службового житла не позбавляє його права одночасно бути взятим на квартирний облік.

За таких обставин суд доходить висновку про протиправність відмови позивачу у взятті на квартирний облік, у зв`язку з чим позовні вимоги про протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 523 від 09.03.2023 року в частині відмови у взятті ОСОБА_1 у складі сім`ї з чотирьох осіб, на квартирний облік для поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, оскільки, як було зазначено вище, він підпадає під дію осіб, які потребують поліпшення житлових умов виходячи з положень підпункту 8 пункту 13 Правил, а наявність службового житла, не позбавляє позивача права одночасно бути взятим на квартирний облік, враховуючи положення ч.1 ст.118 ЖК України та зміст п.60-62 Постанови Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 року №653/1096/16-ц.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання виконавчого комітету ВМР взяти позивача у складі сім`ї з 4 осіб на облік, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті ВМР з 03.03.2023року, суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316 нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є, на думку суду, втручанням у дискреційні повноваження.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

А тому, суд вважає за необхідне зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради розглянути питання про взяття ОСОБА_1 у складі сім`ї з чотирьох осіб: ОСОБА_1 , дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Вінницької міської ради з 03.03.2023р.

Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь держави 2147,20грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 523 від 09.03.2023 року в частині відмови у взятті ОСОБА_1 у складі сім`ї з чотирьох осіб, на квартирний облік для поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Вінницької міської ради.

Зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради розглянути питання про взяття ОСОБА_1 у складі сім`ї з чотирьох осіб: ОСОБА_1 , дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Вінницької міської ради з 03.03.2023р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь держави 2147,20грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.10.2023року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Виконавчий комітет Вінницької міської ради, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 .

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_7 .

ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_8 .

Суддя: