Справа № 635/1887/23
Провадження № 2/635/590/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Савченко В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Ґава Наталія Олександрівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Агаєва Сабіна Мирсаррафівна,

Третя особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 адвокат Ґава Наталія Олександрівна звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , в якому просить:

-визнати ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач 30 вересня 2013 р. познайомився з ОСОБА_5 , яка працевлаштувалась в магазин взуття на посаду продавця непродовольчих товарів. В період з весни 2014 р. по грудень 2014 позивач та ОСОБА_3 зустрічались та мали інтимні стосунки. Про перебування ОСОБА_3 у шлюбі позивачу було відомо. В грудні 2014 ОСОБА_3 повідомила про свою вагітність позивачу, зазначивши, що дитина від ОСОБА_2 . В подальшому спілкування позивача та ОСОБА_3 звелось до привітань зі світами. Під час перебування ОСОБА_3 у шлюбі з ОСОБА_2 народилась дитина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про його народження батьком, відповідно до вимог діючого законодавства, вказаний відповідач. 19 листопада 2022 року позивач дізнався, що є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звернувшись до ТОВ «Медікал Геномікс Україна» для проведення генетичної ідентифікації позивачем отриманий звіт про встановлення батьківства ДНК від 23 березня 2023 року, відповідно до якого вірогідність біологічного батьківства відносно ОСОБА_4 , складає не менше 99,99%. Позивач зазначає, що дізнався про те, що дитина його в листопаді 2022 р., після розлучення ОСОБА_2 з ОСОБА_3 .

У відзиві на позовну заяву адвокат Агаєва С.М. просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що позивачем не надано доказів, які б свідчили, що позивач дізнався про своє батьківство у листопаді 2022 р., що дає підстави дійти висновку про небажання позивача брати на себе відповідальність за дитину раніше. Крім того, молекулярно-генетичну експертизу щодо батьківства позивача проведено без згоди ОСОБА_2 , без відповідної ухвали суду, що дає право на проведення такого роду експертизи на підставі Закону України «Про судову експертизу», а тому просила визнати зазначений доказ неналежним. Посилалась на відсутність зацікавленості позивача та його небажання без поважних причин своєчасно встановити свої права батька, а також просила врахувати інтереси дитини, якій може бути завдано психологічної травми. Вважала, що перерахування позивачем коштів третій особі протягом 2 місяців не свідчить про утримання дитини. Просила застосувати строки позовної давності, встановлені ст.129 СК України, в один рік.

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Ґава Наталія Олександрівна, зазначила, що відомості про батьківство позивача у жовтні 2021 році не відповідають дійсності. Зауважила, що дійсно, ОСОБА_2 надсилав повідомлення позивачу, та у грубій формі цікавився інтимним життям ОСОБА_3 , жодних повідомлень про дитину не було, на повідомлення позивач відповіді не надавав. Поставила під сумнів пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_2 оскільки останній отримав травму на своєму робочому місці через недостатню кваліфікацію, а не через сварку з дружиною. Крім того, зауважила, що позивач та ОСОБА_7 планують жити однією сім`єю та зареєструвати шлюб, позивач зробив пропозицію укласти шлюбі з ОСОБА_8 .

Адвокат Агаєва С.М., представник відповідача, надала заперечення, в яких вважала, що обставини, викладені у відповіді на відзив є безпідставними, питання щодо отримання травми відповідачем не відноситься до предмету доказування у даній справі. Крім того, вказала на розбіжності в поясненнях позивача та третьої особи, зокрема, щодо пропозиції укладання шлюбу позивача та третьої особи, оскільки з пояснень ОСОБА_1 він перебуває за кордоном. Посилалась на ту обставину, що в тесті на ДНК зазначено про інформативний характер зазначеного тестування, що виключає можливість його використання як доказу.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2023 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.05.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що біологічним батьком її сина ОСОБА_9 є ОСОБА_1 , з яким у неї були стосунки приблизно у 2013 році, він був її начальником в магазині взуття. У цей час ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано 30.08.2022, разом вони не жили з червня 2022. Коли ОСОБА_3 завагітніла, то сказала ОСОБА_10 , що дитина від чоловіка, після чого припинила з ним стосунки, тому що і вона і ОСОБА_10 тоді були в шлюбі. На той момент ОСОБА_2 не міг мати дітей, а їй було вже 25 років і вона хотіла дитину. Про своє батьківство ОСОБА_10 дізнався у листопаді 2022, коли зателефонував привітати ОСОБА_3 з днем народження, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що підтримує дружні стосунки з ОСОБА_12 . Про те, що ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_9 , дізнався у листопад 2022 року, йому зателефонував ОСОБА_10 і розповів, що він привітав ОСОБА_13 з днем народження і вона зізналась, що в нього є син, тому він був дуже радий. ОСОБА_10 вважає ОСОБА_9 своїм сином і хоче займатись його вихованням.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 пояснив, що з ОСОБА_14 познайомився в 2009 році, в 2011 році одружились, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_9 , якого вони виховували разом. З дитиною в нього дружні стосунки, разом проводили вільний час. З ОСОБА_14 жили добре, але в жовтні 2020 р. почались конфлікти, під час одного з конфліктів ОСОБА_15 сказала, що ОСОБА_9 не його син, вона дала номер, він написав у «вайбер», та отримав відповідь, щоб ОСОБА_2 жив спокійно і не суперечив, якщо ОСОБА_15 попросить переписати сина на себе, ця розмова була 30.10.2021, У зв`язку з емоційним станом, по дорозі додому ОСОБА_2 впав і травмував 2 пальці, повернувся на роботу де визвали ШМД, зробили операцію. Стверджує, що про своє батьківство позивач знав ще у 2021 році. В теперішній час ОСОБА_15 не дає спілкуватись з дитиною ні йому, ні його батькам, налаштовує дитину проти них. ОСОБА_10 з дитиною ніколи не спілкувався, контакт не налагоджував.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що відповідача знає по роботі. Йому відомо, що у ОСОБА_16 були складні відносини з дружиною, вони часто сварились, ОСОБА_2 часто просив відгули з роботи, забрати сина, цікавився його життям та хвилювався. 30.10.2021 ОСОБА_15 сказала ОСОБА_16 , що ОСОБА_9 не його син, він телефоном спілкувався з цим чоловіком, який повідомив, що має намір оспорювати батьківство, у зв`язку з тяжким психологічним станом ОСОБА_2 отримав травму.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що відповідач є її син. Щодо спільного життя ОСОБА_16 та ОСОБА_18 повідомила, що свідок допомагала молодій родині, ОСОБА_9 часто був у них в м.Мерефа, займалась з ним раннім розвитком, в садочок водив ОСОБА_16 . На даний час ОСОБА_15 заблокувала всі телефони родичів у дитини і перешкоджає у спілкуванні. В січні 2023 року їй подзвонила ОСОБА_15 і сказала, що ОСОБА_9 не їх онук і вони його більше не побачать. Щодо травми ОСОБА_16 пояснила, що у жовтні 2021 року вона з чоловіком лежали у лікарні з ковідною пневмонією, приїхав син, сказав, що йому дзвонив грузин - ОСОБА_10 і сказав, що ОСОБА_9 не дитина відповідача. ОСОБА_10 ніколи не намагався встановити контакт з дитиною .

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , батьком якого є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.09.2015.

Відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК виданого ТОВ «Медікал Геномікс Україна» від 23 березня 2023 року, вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 , складає не менше 99,99%.

У вказаному звіті зазначається про лише інформаційне використання.

На думку суду, відомості щодо отриманої травми ОСОБА_2 не стосуються предмету доказування у даній справі, а тому є недоцільним надання оцінки медичній документації щодо обставин травми, отриманої відповідачем.

Згідно з копією акту обстеження умов проживання, складеного 25.01.2023 комісією з профілактичної роботи ССДС ММР за адресою проживання ОСОБА_2 , у дитини є окрема кімната, яка оснащена меблями, іграшки за віком, стосунки у родини доброзичливі, члени родини не заперечують щодо проживання дитини.

Відповідно до листа Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №95 ім.299 Харківської стрілецької дивізії ХМР Харківської області від 07.02.2023 вих.№02-12/23, ОСОБА_4 є учнем 2-в класу, у вихованні дитини приймають участь обидва батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , цікавляться успіхами дитини.

ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі позивача у її вихованні, провадження у справі відкрито 31.01.2023.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку позивач просить визнати батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що лише пояснень свідків не достатньо для встановлення батьківства, оскільки предметом доказування у даній справі є кровна спорідненість, і одним із доказів такого факту є судово-біологічна (судово-генетичної) експертиза, наявність такої дозволило б суду оцінити у сукупності зібрані по справі докази.

Натомість, наданий суду звіт про встановлення батьківства ДНК від 23 березня 2023 року, відповідно до якого вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 , складає не менше 99,99%, не може вважатись належним доказом, оскільки носить інформативний характер, про що зазначається в самому звіті.

Викладені обставини дають суду дійти висновку, що позивачем не доведено, що він є батьком ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Стосовно пропуску позивачем річного строку для звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно з ч.2 ст. 129 СК 294 зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з підстав не доведеності, обставини щодо порушення строку позовної давності не досліджувались.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , про визнання батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 29.09.2023.

Суддя Д.М. Савченко