Провадження №2/523/4126/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка виступає в інтересах ОСОБА_4 , як законний представник про скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 47208625 від 05.06.2019р., прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченко М.О. та закрити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділ із реєстраційним об`єктом нерухомого майна № 101.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2003р. є власником складського приміщення, загальною площею 1188,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2010р. у справі № 2-3718/10 за позовними вимогами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Одеської міської ради, було визнано право власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1563,8кв.м. Крім того, вказаним рішенням суду житловий будинок був розділений в натурі з визнанням за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та за ОСОБА_1 право власності на окремі його частини. На підставі заочного рішення суду у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був відкритий розділ із реєстровим номером майна №101 із реєстрацію за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 права власності на зазначений об`єкт нерухомості по 1/3 частки за кожним. Згодом, на підставі висновку щодо можливості поділу об`єкта нерухомості, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було проведено державну реєстрацію права власності з відкриттям 31.05.2019р. розділу із реєстраційним номером об`єкта нерухомості № 101, а за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було зареєстровано право власності, по частці за кожним, на спірний об`єкт нерухомості. Внаслідок такої реєстрації розділ із реєстраційним номером об`єкта нерухомості майна №101 було закрито.

За заявою ОСОБА_1 , ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2023р. заочне рішення суду від 25.05.2010р. у справі № 2-3718/10 було скасовано, а позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ухвалою суду від 12.05.2023р. були залишені без розгляду. Разом з тим, незважаючи на скасування заочного рішення суду від 25.05.2010р., на підставі якого у відповідачів виникло право власності на спірний об`єкт нерухомості, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зберігається запис про їх права власності, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Як вказує у позовній заяві ОСОБА_1 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями його майна на теперішній час є його мати ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_6 , в інтересах якого виступає мати малолітнього ОСОБА_3 , які на думку позивача є належними відповідачами у даній справі.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не скористались своїми процесуальними правами та не надали суду відзив та/або пояснення на позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді від 03.07.2023 було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 03.07.2023р. за клопотанням позивача була витребувана копія спадкової справи до майна ОСОБА_5 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позиції сторін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від його представника - адвоката Осадчого А.Ю. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 направили до суду заяви в яких пред`явлені до них позовні вимоги визнали у повному обсязі. Просять провести розгляд справи за їх відсутності.

Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2003р. у справі № 2-6135/03 за ОСОБА_1 було визнано право власності на складські приміщення, загальною площею 1188,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення суду за ОСОБА_1 у КП «ОМБТІ та РОН» було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомості за № 1131-стр. 199 кн.25 неж.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2010р. у справі № 2-3718/10 за позовними вимогами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Одеської міської ради було визнано право власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1563,8кв.м. Також рішенням суду житловий будинок був розділений в натурі та визнано:

за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складеться з житлового будинку зазначеного в технічному паспорті під літерою «А», навісу під літерою «Е»;

за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складеться з житлового будинку зазначеного в технічному паспорті під літерою «Д», навісу під літерою «В», з присвоєнням житловому будинку АДРЕСА_2 ;

за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складеться з житлового будинку зазначеного в технічному паспорті під літерою «А», сараю під літерою «Г», огорожі №4, з присвоєнням житловому будинку АДРЕСА_3 .

На підставі заочного рішення суду від 25.05.2010р., висновку № 2 від 23.03.2017р., виданого ТОВ «ІНЖИНІРИНГ ТЕХ БУД» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було проведено реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомості (складські приміщення), загальною площею 1418,8 кв.м. з відкриттям 28.03.2017р. розділу із реєстраційним номером об`єкта нерухомості майна №101 та реєстрацією права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 по 1/3 частки за кожним.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі висновку ФОП ОСОБА_7 № 165.7.300519 від 30.05.2019р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.05.2019р. було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , по частці за кожним, на об`єкт нерухомого майна (складські приміщення) загальною площею 1045,5 кв.м. з відкриттям 31.05.2019р. розділу із реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 101. та закриттям реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна №101.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2023р., за заявою ОСОБА_1 , заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2010р. у справі № 2-3718/10 було скасовано.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2023р. у справі № 2-3718/10 позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Одеської міської ради були залишені без розгляду.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із витребуваної судом копії спадкової справи № 10/2021 до майна ОСОБА_5 убачається, що спадкоємцями померлого є його мати ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_4 в інтересах якого виступає законний представник мати ОСОБА_3

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (п.п.1,5 ч.2 ст.11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 ЦК України).

За приписами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до вимог статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації прав підлягає речові права на нерухоме майно, похідні від права власності.

Державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття права власності на нерухоме майно. Тобто повинно бути доведено факт набуття (виникнення) права власності особою. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Відповідну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3594/17, від 05.06.2019 у справі № 392/1829/17.

У відповідність до абз.1 ч.3 ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості або виділу частки з об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

За приписами абз.2 ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.346 ЦК).

У виниклих між сторонами правовідносинах право власності на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2003р. у справі № 2-6135/03 , яке набрало законної сили, було зареєстровано у встановленому законом порядку та на час розгляду справи є чинним.

Отже, позивачем доведено правомірність набуття права власності на спірний об`єкт, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що вказує на наявність у нього суб`єктивного права на захист права власності у судовому порядку.

Водночас виникнення права власності у відповідачів на спірний об`єкт, зокрема у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , інтереси якого представляє законний представник - його мати ОСОБА_3 , відбулось на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2010р. у справі №2-3718/10, яке згодом було скасовано, а позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були залишені без розгляду.

Таким чином, за обставинами встановленими судом під час розгляду справи слід дійти висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не набули у встановленому законом порядку права власності на спірний об`єкт нерухомості, а наявний запис про державну реєстрацію такого права порушує права власності ОСОБА_1 .

За таких обставин не перейшло й право власності на об`єкт нерухомості і до її спадкоємця ОСОБА_1 його сина ОСОБА_4 , право власності на яке є похідним від рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2010р. у справі №2-3718/10, яке була скасовано.

При цьому, дотримання законодавства суб`єктом державної реєстрації прав під час внесення запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою не виключає задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 915/572/17.

Отже, у розумінні положень наведених норми у чинній редакції, належним способом судового захисту порушених прав та інтересів позивач є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого було проведено державну реєстрацію прав за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі № 913/175/20.

Суд зауважує, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Саме такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 805/2857/17-а, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі №287/167/18-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц дійшла висновку, що «судове рішення, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора є підставою для вчинення відповідної реєстраційної дії. Остання вчиняється будь-яким державним реєстратором, а не лише тим, який прийняв скасоване у судовому порядку рішення. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що із набранням законної сили відповідним судовим рішенням виникає юридичний факт, з яким законодавство пов`язує юридичні наслідки, зокрема, обов`язок державного реєстратора вчинити відповідну реєстраційну дію».

Згідно із ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності приймаючи до уваги визнання відповідачами позовних вимог, яке не суперечить закону та не порушує прав та охоронювані законом інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги є належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача та підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовними вимогам суд стягує в рівних частках з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60грн., тобто по 536,80грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка виступає в інтересах ОСОБА_4 , як законний представник про скасування рішення про державну реєстрацію задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 47208625 від 05.06.2019р., прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченко М.О. із закриттям в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу із реєстраційним об`єктом нерухомого майна № 101.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 судові витрати по 536,80грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 20 липня 2023р.

Суддя