Справа № 152/1231/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2023 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Роздорожної А.Г.

за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни

в інтересах ОСОБА_1

до Шаргородської міської ради Вінницької області

вимоги позивача: про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою

сторони в судове засідання не з`явилися;

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Представник позивача звернулася до суду з цим позовом та вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить. зокрема, право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,80 га, яка знаходиться на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. За життя ОСОБА_2 склала заповіт на користь позивача. Позивач звернулася до державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищевказане спадкове майно. Спадкодавець ОСОБА_2 в силу статей 21- 23 ЗК України (1960 року), набула право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га, розташованої на території Перепільчинецькій сільської ради для ведення особистого підсобного господарства та отримала Державний акт на право постійного користування землею серії ВН № 000007. На момент її смерті до складу спадщини входило право постійного користування зазначеною земельною ділянкою, яке не припинилося внаслідок її смерті. Представник позивача просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право постійного користування землею для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,80 га, що розташована на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області (2-6).

2. На підтвердження позовних вимог представник позивача надала копію паспорта позивача, копію свідоцтва про смерть, копію державного акту, копію заповіту, копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копію постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копію листа відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

3. Відповідач відзиву на позов не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Разом з позовною заявою до суду представником позивача подано клопотання, в якому вона просить під час підготовки справи до судового розгляду витребувати у державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. належним чином посвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

5. 26 вересня 2023 року від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову, в тому числі в підготовчому засіданні, не заперечує (а.с.66).

6. 26 вересня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить підготовче судове засідання провести без участі позивача та його представника, не заперечує проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с.69).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою суду від 4 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 26 вересня 2023 року відзив на позовну заяву та зобов`язано державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. в строк до 26 вересня 2023 року надати Шаргородському районному суду копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

8. Копія позовної заяви з додатками були вручені представнику відповідача особисто 11 вересня 2023 року (а.с.25).

9. Відповідно до частини третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

10. Згідно з частиною першою та четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

11. Встановивши наявність законних підстав для задоволення цього позову, а також те, що визнання відповідачем цього позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до положень статей 200, 206 ЦПК України ухвалює це рішення за результатами підготовчого провадження.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.

12. Згідно з копією паспорта, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області (а.с.7).

13. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області (а.с.9).

14. Згідно з копією державного акту на право постійного користування землею серії ВН №000007, ОСОБА_2 на підставі рішення 18 сесії 3 скликання Перепільчинецької сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області від 15 грудня 2000 року надана у постійне користування земельна ділянка площею 0,80 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Перепільчинецької сільської ради, для ведення особистого підсобного господарства (а.с.10).

15. Відповідно до копії заповіту від 22 серпня 2011 року, ОСОБА_2 усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.11).

16. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 липня 2012 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: права на пайовий фонд майна КСП «Перемога» с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області та грошового внеску з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігається в Шаргородському ТВБВ 10001/041 ВАТ Ощадбанк на особовому рахунку № НОМЕР_1 (а.с.12).

17. Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Масилюк Р.М. від 16 травня 2023 року №185/02-32 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.13).

18. Як видно з копії відповіді відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №118/14-23 від 6 лютого 2023 року, нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Вінницькій області станом на 1 січня 2023 року становить 27184 грн (а.с.14).

19. Відповідно до копії спадкової справи №576/2011, заведеної 3 листопада 2011 року та закінченої 27 липня 2012 року Шаргородською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкоємцем майна ОСОБА_2 , є позивач, яка 3 листопада 2011 року звернулася до Шаргородської державної нотаріальної контори із заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 27 липня 2012 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори було видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27-65).

20. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

V. Оцінка Суду.

21. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

22. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

23. Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Підставою є відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із ненаданням позивачем документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку.

24. Згідно з статтею 7 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства.

25. Відповідно до статті 19 ЗК України, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема, для особистого підсобного господарства.

26. Статтею 23 ЗК України передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

27. Згідно з статтею 56 ЗК України, для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.

28. Відповідно до частини першої статті 92 ЗК України, (станом на 1 січня 2002 року), право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

29. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верхового Суду, що висловлена у постанові від 5 листопада 2019 року по справі № 906/392/18, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

30. Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

31. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

32. У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп(справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (стаття 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу. Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 01 січня 2008 року, потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку.

33. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), положення: пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, особа, яка користується земельною ділянкою на праві постійного користування за Законом не може бути позбавлена права на таке користування.

34. Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України, спадкоємець стає учасником правовідносин щодо права постійного користування землею.

35. Тому, із урахуванням зазначених вище вимог, право постійного користування земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.

36. Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. При цьому Суд також взяв до уваги визнання позову відповідачем.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 15, 16, 1219 ЦК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. Позов адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни, що поданий в інтересах ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право постійного користування землею для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,80 га, що розташована на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, яке, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ВН № 000007, виданого на підставі рішення 18 сесії 3 скликання Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 15 грудня 2000 року, належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області.

3. Судові витрати залишити за позвачем.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ім`я (найменування) сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, паспорт № НОМЕР_2 , ід.№ НОМЕР_3 , зареєстрована мешканка АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна, яка знаходиться по вул. Героїв Майдану, 234, в м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000697, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 19 серпня 2019 року №570, діє на підставі ордеру серії АА № 1348139 від 4 вересня 2023 року.

Відповідач: Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 224 м. Шаргород Вінницької області, .

Представник відповідача: адвокат Країло Степан Васильович, який знаходиться по вул. Героїв Майдану, 224, в м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №000479 від 22 травня 2019 року, діє на підставі довіреності від 18 січня 2021 року №36.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА