Справа № 274/1432/22 Провадження № 2/0274/248/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
25.04.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К.", представником якого є ОСОБА_1 ,
доОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 ,
простягнення безпідставно набутих коштів,
Товариство з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 безпідставно отриману заробітну плату за період часу з 01.01.2020 р. по 11.10.2021 р. у розмірі 68 836,06 грн.
Позов обґрунтований тим, що 22.03.2016 р. ОСОБА_2 був прийнятий на роботу у Товариство на посаду адміністратора с. Буряки. 11.10.2021 р. ОСОБА_2 був звільнений з роботи з займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України за допущені прогули без поважних причин. Під час службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 з жовтня 2020 р. будь-яких функцій адміністратора не виконував, а з 11.06.2021 р. працевлаштувався у Товариство з обмеженою відповідальністю "Галіївський маслозавод". ОСОБА_2 за період часу з 01.10.2020 р. по 11.10.2021 р. Товариством було безпідставно нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 66 836,06 грн., ці кошти набуті ОСОБА_2 без достатньої правової підстави та підлягають поверненню у зв`язку з незаконністю їх отримання (набуття).
ОСОБА_2 вважає, що позов є безпідставним, посилаючись на наступне.
У жовтні 2020 р., коли ОСОБА_2 прийшов на роботу, адміністрацією Товариства йому було повідомлено, що у зв`язку з проведенням внутрішніх трудових реорганізаційних заходів його посада тимчасово виводиться поза штат, а тому він мав виконувати трудові функції, визначені посадовою інструкцією на періодичні вимоги керівництва зі збереженням заробітної плати. Заробітна плата мала акумулюватися на рахунку Товариства та виплатитись йому через один рік після початку проведення даних заходів. 29.09.2021 р. ОСОБА_2 звернувся до Товариства з заявою щодо надання довідки про отриману заробітну плату за період з жовтня 2020 р. по вересень 2021 р., у якій також просив перерахувати заробітну плату на його банківський рахунок. На заяву ОСОБА_2 отримав конверт з вкладеним у нього наказом № 91 від 11.01.2021 р. про звільнення його з роботи з займаної посади з 11.10.2021 р. на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України за нібито допущені прогули без поважних причин. У зв`язку з цим ОСОБА_2 звернувся до Товариства з заявою від 22.10.2021 р., у якій просив надіслати йому матеріали перевірки щодо підстав його звільнення та терміново провести виплату заборгованості з заробітної плати, яка утворилась з жовтня 2020 р., після чого ОСОБА_2 отримав від Товариства заробітну плату у розмірі 14 356,94 грн., однак матеріалів перевірки щодо підстав звільнення не отримав. Через це ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держпраці у Київській області зі скаргою, за якою була призначена перевірка, в результаті чого складено акт від 03.02.2022 р. про неможливість проведення заходу державного контролю через перешкоди у діяльності інспектора праці Товариством, а саме ненадання відносно ОСОБА_2 документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію, яка є предметом перевірки. Таким чином Товариство своїми діями унеможливило встановлення законності підстав звільнення ОСОБА_2 . Заробітна плата у спірний період ОСОБА_2 не виплачувалась у повному нарахованому обсязі.
Судом з`ясовано, що наказом № 30 від 22.03.2016 р. Товариства ОСОБА_2 з 22.03.2016 р. прийнято на роботу адміністратором с. Буряки на підставі його заяви від 22.03.2016 р. (а. с. 7, 8).
Наказом № 91 від 11.10.2021 р. Товариства звільнено адміністратора по с. Буряки ОСОБА_2 із роботи з займаної посади з 11.10.2021 р. на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України за допущені прогули без поважних причин (а. с. 9).
Цей наказ обґрунтований посиланням на доповідну записку від 29.09.2021 р. заступника директора з земельних та соціальних питань та акт від 09.10.2021 р.
У доповідній записці від 29.09.2021 р. заступника директора Товариства із земельних і соціальних питань Павлюк З.М. вказано, що, зокрема, адміністратор Товариства по с. Буряки ОСОБА_2 самоусунувся від виконання трудових обов`язків та не виконує розпоряджень керівництва. 22.09.2021 р., 27.09.2021 р. та 28.09.2021 р. ОСОБА_2 викликався для виконання робіт, проте відмовився прибути, мотивуючи тим, що працює на іншому підприємстві (а. с. 10).
В акті від 09.10.2021 р., складеним створеною на підставі наказу № 90 від 04.10.2021 р. Товариства комісією (а. с. 11), зазначено, що, зокрема, на поставлені питання ОСОБА_2 пояснив, що прибути 22.09.2021 р., 27.09.2021 р. та 28.09.2021 р. він відмовився, оскільки з 11.06.2021 р. він на умовах трудового договору працює на іншому підприємстві Галіївському маслозаводі з повним робочим днем, де і отримує зарплату. В Товаристві він не працює, трудових обов`язків не виконує та вважає, що у зв`язку з цим його повинні звільнити, а трудову книжку і розрахункові вислати на його адресу (а. с. 13).
Суд зазначає, що Товариством не подано доказів, що ОСОБА_2 з жовтня 2020 р. по 22.09.2021 р. будь-яких функцій адміністратора не виконував, тобто що він допустив у вказаний період прогул без поважних причин, зокрема, відповідних доповідних записок працівників підприємства, актів про відсутність на роботі, табелю робочого часу з відповідними записками тощо.
Сама по собі обставина ж працевлаштування ОСОБА_2 у червні 2021 р. у Товариство з обмеженою відповідальністю "Галіївський маслозавод", яка підтверджується відомостями від 29.11.2021 р. з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, з яких вбачається, що ОСОБА_2 у період з 3 кварталу 2020 р. по 3 квартал 2021 р. отримував, з яких випливає, що починаючи з червня 2021 р. ОСОБА_2 отримував заробітну плату від цього Товариства (а. с. 25 (43)), не свідчить, що ОСОБА_2 , працюючи у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Галіївський маслозавод", не виконував трудових обов`язків у Товаристві.
З наведених вище документів випливає, що якщо ОСОБА_2 і не виконував функцій адміністратора Товариства, то з 22.09.2021 р.
Таки м чином, незалежно від встановлення Судом інших обставин справи, твердження Товариства на те, що ОСОБА_2 за період часу з 01.01.2020 р. по 22.09.2021 р. допустив прогул без поважних причин, а тому безпідставно отримав заробітну плату, є недоведеними.
При цьому у Суду викликають сумніви достовірність обставин про те, що 22.09.2021 р., 27.09.2021 р. та 28.09.2021 р. ОСОБА_2 викликався для виконання робіт у Товариство, проте відмовився прибути, оскільки, не зважаючи на це, Товариство, знаючи начебто про допущення ОСОБА_2 з 22.09.2021 р. прогулу без поважних причин, нарахувало йому заробітну плату як за вересень 2021 р., так і за жовтень 2021 р. у повному обсязі, що підтверджується довідкою про доходи б/д б/н та відомостями від 29.11.2021 р. з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а. с. 27, 25 (43)).
Ці сумніви підкріплюються тим, що Товариство на вимогу інспектора праці Головного управління Держпраці у Київській області не надало документів щодо ОСОБА_2 , ведення яких передбачено законодавством про працю, що містить інформацію, яка є предметом перевірки, що підтверджується листом від 04.02.2022 р. Головного управління Держпраці у Київській області (а. с. 42).
Враховуючи усе викладене, Суд вважає, що Товариство не довело, що ОСОБА_2 за період часу з 01.01.2020 р. по 11.10.2021 р. допустив прогул без поважних причин, а тому безпідставно отримав заробітну плату.
Згідно з частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Додатково Суд вважає зазначити, що навіть якщо б Товариство довело, що ОСОБА_2 за період часу з 01.01.2020 р. по 11.10.2021 р. безпідставно отримав (набув) заробітку плату, то остання не підлягала б поверненню в силу пункту 1 статті 1215 Цивільного кодексу України, яким передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Товариство здійснило виплату заробітної плати ОСОБА_2 добровільно, за відсутності розрахункової помилки, при цьому будь-яких доказів недобросовісності з боку ОСОБА_2 . Товариство не подало.
Таким чином Суд відмовляє у задоволенні позову Товариства.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут