У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 752/11951/21

провадження № 61-5013ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку зустрічей з нею,

В с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку зустрічей з нею.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року про залишення без розгляду у даній справі скасовано та направлено справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 (далі - заявник) надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року.

У касаційній скарзі заявник посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року та залишити в силі ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року.

Розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року було відкрито спрощене провадження у даній справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду в м. Києві від 27 липня 2021 року було призначено справу до розгляду на 22 вересня 2021 року о 10 годині 00 хвилин. В подальшому було відкладено судове засідання на 15 березня 2022 року.

Відповідно до довідки від 15 березня 2022 року справу було знято з розгляду та призначено на 05 липня 2022 року о 14 годині 00 хвилин.

Судову повістку було направлено ОСОБА_2 шляхом sms-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку SMS, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до довідки від 05 липня 2022 року, що у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось. Дата наступного судового засідання призначено на 28 вересня 2022 року о 14 годині 00 хвилин.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про наступну дату судового засідання.

Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформлюється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі № 704/435/19-ц.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відсутні належні докази про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, яке було призначено 28 вересня 2022 року.

Разом з тим наявність довідки про доставку sms-повідомлення від 19 травня 2022 року не є належним повідомленням особи в розумінні положень чинного цивільного процесуального законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутня заявка, якою висловлено згоду про повідомлення скаржника, шляхом направлення судової повістки на мобільний номер телефону.

За змістом частин першої-другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За змістом частини третьої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали районного суду про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про судове засідання в суді першої інстанції, призначене на 28 вересня 2022 року, а тому у зв`язку з неналежним повідомленням позивача про дату, час і місце судового засідання направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції не здійснив юридичної оцінки усіх фактичних обставин справи та обмежився лише формальними висновками про те, що позивач у судові засідання не з`явився, що відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування апеляційним судом ухвали суду.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із змісту касаційної скарги, вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності постанови Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року.

Керуючись частинами четвертою-шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку зустрічей з нею.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук