справа № 489/2981/23 провадження №2/489/1447/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У червні 2023 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі у розмірі 45205,78 грн. та судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернувся до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10.07.2006, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 22.05.2023 утворилася заборгованість в розмірі 45205,78 грн., яка складається із 38088,69 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7117,09 грн. заборгованості за відсотками та 0,00 грн. пені і комісії.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 25.07.2023 продовжено розгляд справи у зв`язку із повторним направленням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Правом на дання відзиву відповідач не скористався.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, 10.07.2006 між ПриватБанком та відповідачем укладено договір б/н у вигляді заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно з умовами якої позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Заява не містить умов про розмір кредиту, нарахування процентів та інших платежів, а також відповідальності позичальника.

26.05.2020 відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо загальної вартості кредиту, строку кредитування, ліміту кредиту, процентної ставки, порядку повернення кредиту та штрафних санкцій.

До позовної заяви додано копію Умов і Правил надання банківських послуг, на яких підпис позичальника відсутній.

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 10.07.2006 по 23.05.2023, яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

На підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин позивач надав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , згідно якої з 14.08.2006 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн., який неодноразово змінювався та в останнє 19.01.2022 збільшений до 38000,00 грн. і 26.12.2022 зменшений до 0,00 грн.

Також позивачем надано довідку про видані відповідачу відповідно до укладеного між сторонами договору кредитні картки, згідно якої в останнє перевипуск платіжної картки відбувся 26.05.2020, терміном дії якої до 02/24.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 22.05.2023 утворилася заборгованість в розмірі 45205,78 грн., яка складається із 38088,69 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7117,09 грн. заборгованості за відсотками та 0,00 грн. пені і комісії.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розумів Умови та правила надання банківських послуг, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.

Також неналежним доказом є паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачем 26.05.2020, оскільки він містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту і передує відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» укладенню кредитного договору з позичальником, так як передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Також вказано, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною лише до 28.12.2021.

За такого, додані до позовної заяви умови та правила надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, суд розцінює як належні докази, що відповідає висновкам наведеним у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 по справі № 6-16цс15 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 по справі №393/126/20 (провадження № 61-14545сво20.

Таким чином, позивачем не доведено правомірність нарахування відсотків за користування відповідачем кредитними коштами, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Інші докази заява про приєднання до умов та правил про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, виписка по особовому рахунку позичальника, якою підтверджено рух коштів на рахунку, довідки в встановлений ліміт та видані платіжні картки свідчать про наявність між сторонами кредитних відносин та утворення заборгованості по кредиту через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення отриманих в кредит коштів.

Оцінивши наявні у справі докази та враховуючи доведення позивачем наявність між сторонами кредитних відносин і порушення відповідачем грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 38088,69 грн., яка підтверджена розрахунком позивача та нічим не спростований, а користування коштами відповідачем випискою по банківському рахунку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у вказаному розмірі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеному позову підлягає стягненню судовий збір в сумі 2261,27 грн. (2684,00 х 84,25%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 10.07.2006, що утворилася станом на 22.05.2023 в розмірі 38088,69 грн. (тридцять вісім тисяч вісімдесят вісім гривень 69 коп.) та судовий збір в сумі 2261,27 грн. (дві тисячі двісті шістдесят одна гривня 27 коп.)

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 03.10.2023.

Суддя І.В.Коваленко