Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/227/22
Провадження №: 2/332/37/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - Сінєльніка Р.В., при секретарі - Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2022р. ОСОБА_1 звернулась з позовними вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В травні 2022р. ОСОБА_1 надала до суду уточнений позов, в якому уточнила відповідача (а.с112-125). У зв`язку з цим ухвалою суду від 31.05.22р. замінено відповідача (а.с.137-138).

Ухвалою суду від 29.09.22р. провадження по справі зупинено до розгляду аналогічної справи Великою Палатою ВС (а.с.205-206).

Ухвалою суду від 30.09.23р. провадження по справі відновлено (а.с.2229).

Ухвалою суду від 06.09.23р. закрито провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині позовних вимог щодо поновлення позивача на посаді (а.с.50-51).

В уточненому позові ОСОБА_1 зазначає, що 09.12.2021 року їй було вручено наказ № 77/ОС про відсторонення від роботи з 09.12.2021 року до моменту усунення нею причин відсторонення - надання підтверджувального документа про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 або копії медичного висновку про наявність протипоказань до такої вакцинації. Позивачка вважає наказ про відсторонення від роботи незаконним та просить його скасувати з підстав того, що законодавством України не передбачено відсторонення працівника від роботи з причини відсутності у нього щеплення від СОVID-19. Посилаючись на положення статті 43 Конституції України, статей 2, 2-1, 46, 147 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), тому позивачка просила скасувати вказаний наказ про відсторонення її від роботи, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату за період відсторонення (а.с.112-125).

Згідно наданого відзиву на уточнену позовну заяву (а.с. 167-179) відповідач позов не визнав з тих підстав що у межах своїх повноважень МОЗ України затвердило Наказ від 04.11 2021 № 2153 про Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. За цим Наказом обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби СОVD-19, спричиненої коронавірусом СОVD-19, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVD-19, спричиненої коронавірусом, підлягають відповідні працівники. Позивачка, яка має соціальні контакти за місцем роботи, відмовилась від проходження профілактичних щеплень від СОVD-19, а тому правомірно була відсторонена від роботи. При відстороненні від роботи згідно КЗпП заробітна плата не зберігається, а тому нарахування та виплати заробітної плати позивачу не проводились. Просили в позові відмовити.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Харьков В.О. підтримав позов, просив його задовольнити з підстав, вказаних в позові, зазначив, що позивачка не мала соціальних контактів на роботі.

Представник відповідача Уткін О.Є. , в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, як безпідставні. Вважає позовні вимоги відповідача такими, що не підлягають задоволенню, оскільки керівництво Укрзалізниці діяло у відповідності до чинного законодавства. Інші працівники Укрзалізниці ходили на роботу, знаходились на робочому місці, і позивачка могла бути небезпечна для оточення, просив в позові відмовити.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2021 року позивачці було вручено наказ № 77/ОС про відсторонення від роботи з 09.12.2021 року до моменту усунення нею причин відсторонення - надання підтверджувального документа про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 або копії медичного висновку про наявність протипоказань до такої вакцинації. (т.1 а.с. 19).

В подальшому, згідно наказу № 44/ОС (т.2 а.с.254) позивачку ОСОБА_1 було допущено до роботи з 01.03.2022р. до завершення воєнного стану в країні, що також не оспорюється сторонами.

Наказом № 95/ОС від 17.07.2023р. ОСОБА_1 звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін (т.2 а.с.48).

Пунктом «б» частини першої статті 10 Закону України № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що громадяни зобов`язані у передбачених законодавством випадках робити щеплення. Щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань можуть здійснюватися обов`язкові медичні огляди, профілактичні щеплення, лікувальні та карантинні заходи в порядку, встановленому законами України (друге речення частини другої статті 30 цього Закону). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 42 Закону України № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я», медичне втручання (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини) допускається лише в тому разі, коли воно не може завдати шкоди здоров`ю пацієнта. Медичне втручання, пов`язане з ризиком для здоров`я пацієнта, допускається як виняток в умовах гострої потреби, коли можлива шкода від застосування методів діагностики, профілактики або лікування є меншою, ніж та, що очікується в разі відмови від втручання, а усунення небезпеки для здоров`я пацієнта іншими методами неможливе.

Положеннями статті 284 ЦК України передбачено, що надання медичної допомоги фізичній особі, яка досягла чотирнадцяти років, провадиться за її згодою. Повнолітня дієздатна фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними, має право відмовитися від лікування.

Отже, для отримання профілактичного щеплення, в тому числі проти COVID-19, необхідна згода працівника, який отримав повну й об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього тощо.

Роботодавець має довести до відома працівника наслідки для виконання трудових обов`язків відмови чи ухилення працівника від обов`язкового профілактичного щеплення, а лікар - надати об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього для здоров`я та можливі поствакцинальні ускладнення.

Відмова проінформованого працівника від проведення обов`язкового профілактичного щеплення чи факт ухилення від останнього мають бути належно підтвердженими.

Підпункт 2 пункту 41-6 Постанови № 1236 встановлює відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ч.1 ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Положеннями ч. 1 ст. 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Накази МОЗ, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами (пункт 8 вказаного Положення).

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153).

Наказом МОЗ від 25 лютого 2022 року № 380, який набрав чинності 01 березня 2022 року, зупинено дію наказу МОЗ № 2153 до завершення воєнного стану в Україні, який триває в Україні з 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшими змінами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 було доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

- відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

- строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 року № 372 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1236, зокрема на період воєнного стану:

- фізичним особам і суб`єктам господарювання рекомендовано дотримуватися протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19;

- фізичним особам рекомендовано забезпечити отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 вакцинами, включеними ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях;

- закладам охорони здоров`я забезпечити готовність до реагування на спалахи COVID-19 в умовах воєнного стану;

- пункт 41-6постанови № 1236 було доповнено абзацом такого змісту: «Положення цього пункту не застосовуються на період воєнного стану».

Отже, після набрання чинності цими нормативно-правовими актами і до завершення воєнного стану в Україні до працівників, які належать до Переліку № 2153, не може бути застосовано відсторонення від роботи у зв`язку з відсутністю щеплення від COVID-19. Відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді оператора станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів станції Запоріжжя-Ліве, була відсторонена від роботи як не вакцинований працівник на період з 09.12.201р. без збереження заробітної плати (т.1 а.с.19). та до 28.02.2022р.

Формально вона належала до числа працівників, які підлягали обов`язковому профілактичному щепленню від COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На час відсторонення нарахування заробітної плати (середнього заробітку) не здійснювалося.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що застосування до позивачки передбачених Законом № 1645-ІІІ заходів не передбачало жодної індивідуальної оцінки виконуваних нею трудових обов`язків, зокрема об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми.

Судом не встановлено жодних фактів, які б підтверджували нагальність потреби у відстороненні саме позивачки від роботи.

Так, згідно своєї посадової інструкції (т.1 а.с.249), на позивачку ОСОБА_1 було покладено такі обов`язки:

Формування сортувальних листків на поїзди, які прибувають у розформування, а також на состави неорганізованого вантажу;

Перевірка відповідності розміток сортувального листка та даних натурного списування:

Коректування телеграм-натурного листа та сортувального листка відповідно до результатів перевірки;

Ведення накопичення вагонів, розкладання перевізних документів згідно плану формування поїздів;

Формування натурного листа на поїзди, які відправляються зі станції;

Надання нарядів на відповідні вантажі;

Складання актів загальної форми:

Отримання та штемпелювання перевізних документів місцевого вивантаження:

Пересилання перевізних документів по пневмопошті у відповідні адреси:

Тобто фактично позивачка мала справу з машинами та механізмами, а саме з рухомими составами потягів на залізничних шляхах, контролем за переміщенням вагонів, та документально оформлювала вказані процеси.

Відповідач в ході розгляду справи не довів, що, обіймаючи займану посаду позивачка могла спричинити поширення коронавірусної інфекції серед інших працівників, тим більше що документообіг наразі не виключає можливість застосування електронного обігу документації та передачу документів через скриньки.

Клопотання про допит свідків суду не заявлялись.

Таким чином, суд приходить до висновку, що таке відсторонення не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самої позивачки.

Щодо вимог зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи з 09.12.21р. по 28.02.22р. в сумі 24449 грн. 72 коп., суд вважає вказані вимоги також обґрунтовані, оскільки розмір заробітної плати позивача за вказаний період, коли вона була відсторонена без збереження заробітної плати, підтверджено відповідною довідкою відповідача № 217 від 20.06.2022р. (т.1 а.с.162).

Згідно п.10 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № 77/ОС від 09.12.2021р. про відсторонення від роботи ОСОБА_1 .

Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи з 09.12.21р. по 28.02.22р. в сумі 24449 грн. 72 коп.

Стягнути в дохід держави з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.10.2023р.

Суддя Р.В. Сінєльнік