ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року

м. Чернівці

справа № 727/2807/23

провадження №22-ц/822/515/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

учасники справи:

позивач Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Явіц Віктор Йосифович, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 травня 2023 року, головуючий у першій інстанції Одовічен Я.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради у березні 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів.

Зазначав, що 19 вересня 2019 року до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернулась ОСОБА_1 із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Разом із заявою ОСОБА_1 надано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 19 вересня 2019 року, за якою до складу сім`ї входять сини ОСОБА_2 та ОСОБА_2 . Перед зверненням до органу соціального захисту ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді пенсії в сумі 5592 грн. 82 коп. та пенсії по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., ОСОБА_2 отримано стипендію в сумі 5488 грн. 00 коп. та пенсію по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., інших доходів не задекларовано.

Рішенням Департаменту про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 25 вересня 2019 року призначено ОСОБА_1 державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01 вересня 2019 року по 30 листопада 2019 року в розмірі 1973 грн. 23 коп. щомісячно, з 01 грудня 2019 року по 29 лютого 2020 року в розмірі 2246 грн. 13 коп. щомісячно.

Перевіркою достовірності та повноти інформації, яка була надана ОСОБА_1 , встановлено не зазначення ОСОБА_1 в декларації отримання ОСОБА_2 у 1 кварталі 2019 року доходу в сумі 100 грн. 53 коп. ознака доходу 126 додаткове благо, у 3 кварталі 2019 року доходу в сумі 80 грн. ознака доходу 127 інші доходи, отримання ОСОБА_2 у 2-му та 3-му кварталах 2019 року доходу в сумі 9000 грн. ознака доходу 150 стипендія.

Розпорядженням Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради від 6 квітня 2020 року здійснено перерахунок допомоги та визначено обсяг надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 1 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року в сумі 8100 грн. 54 коп., які ОСОБА_1 не повернуто.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради надміру виплачені бюджетні кошти в сумі 8100 грн. 44 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року позов Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради надміру виплачені бюджетні кошти в сумі 8100 грн. 54 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що умислу стосовно подання недостовірних даних про майновий стан сім`ї не мала, оскільки на момент звернення за призначенням соціальної допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не повідомлялося про отримання додаткових доходів у вигляді стипендії, відшкодування витрат на харчування та від банківської установи.

Посилається на недотримання Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, не повідомлення про повернення надміру виплачених коштів, нездійснення відрахування щомісячно у разі надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди.

Вказує, що судом першої інстанції не застосовано наслідки спливу позовної давності.

Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради було відомо про отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_2 додаткових доходів у лютому 2020 року з інформації, наданої Державною податковою інспекцією.

Сам по собі факт введення воєнного стану не позбавив Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради можливості звернутись до суду з позовом упродовж трирічного строку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не повідомила про дійсний дохід, отриманий сім`єю, що призвело до надмірної виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Водночас судом першої інстанції зазначено про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19 вересня 2019 року звернулась до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 засвідчила своїм підписом про повідомлення про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення та її попереджено про відмову в призначенні або припиненні виплат призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї (а.с.7-9).

Також ОСОБА_1 подано до Департаменту декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, від 19 вересня 2019 року, відповідно до якої до складу сім`ї входять сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (а.с.10-13).

Згідно із декларацією ОСОБА_1 за період з 01 березня 2019 року по 01 вересня 2019 року отримано пенсію в сумі 5592 грн. 82 коп. та пенсії по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., ОСОБА_2 отримано стипендію в сумі 5488 грн. та пенсію по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., інших доходів не задекларовано (а.с.10-13).

Рішенням Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу на період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року у розмірі 1973 грн. 23 коп. щомісячно (а.с.40).

Згідно із довідкою Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради від 27 лютого 2023 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Департаменті соціальної політики Чернівецької міської ради та за період з 01 вересня 2019 року по 02 лютого 2019 року отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 12658 грн. 08 коп. (а.с.67).

Розпорядженням Управління соціального захисту населення Шевченківського району №671419 від 06 квітня 2020 року виведено переплату допомоги наданої ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням скритих доходів та квартири АДРЕСА_1 (а.с.60).

Згідно із протоколом індивідуального перерахунку від 09 квітня 2020 року переплата наданої ОСОБА_1 допомоги малозабезпеченим сім`ям становить 8100 грн. 54 коп. (а.с.61).

За довідкою Акціонерного товариства «Універсал Банк» від 27 лютого 2020 року №638 ОСОБА_2 отримав дохід в сумі 100 грн. 53 коп. (виплата кешбеку за здійснення розрахунків платіжною карткою «Monobank»).

На підставі довідки комунального закладу «Чернівецький обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» від 20 лютого 2020 року №23 ОСОБА_2 виплачено відшкодування на харчування, як учаснику спортивних заходів у 3-му кварталі 2019 року в сумі 80 грн. (а.с.49, 51).

Відповідно до довідки Управління молоді та спорту Чернівецької обласної державної адміністрації дохід ОСОБА_2 з 01 січня 2019 року по 01 січня 2020 року складає 12000 грн. (а.с.54).

Управлінням соціального захисту населення Шевченківського району були направлені ОСОБА_1 повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим державним соціальним допомога 07 травня 2020 року, 11 січня 2021 року, 29 липня 2021 року, 11 жовтня 2021 року та 27 травня 2022 (а.с.62-66).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону).

Статтею 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлені умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За змістом пункту 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

У частині четвертій статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до пункту 25 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Таким чином, допомога на дітей одиноким матерям та допомога малозабезпеченим сім`ям, є різновидами державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надаються з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки малозабезпечених сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Встановлено, що ОСОБА_1 не зазначено в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, отримання ОСОБА_2 у 1 кварталі 2019 року доходу в сумі 100 грн. 53 коп. ознака доходу 126 додаткове благо, у 3 кварталі 2019 року доходу в сумі 80 грн. ознака доходу 127 інші доходи, отримання ОСОБА_2 у 2-му та 3-му кварталах 2019 року доходу в сумі 9000 грн. ознака доходу 150 стипендія.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про інші доходи, зокрема виплати ОСОБА_2 кешбеку за здійснення розрахунків платіжною карткою «Monobank», відшкодування ОСОБА_2 на харчування, як учаснику спортивних заходів, стипендії ОСОБА_2 , мала на меті навмисно приховати ці дані.

Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї ОСОБА_1 , необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 234/9643/19 (провадження № 61-1910св20), від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19 (провадження № 61-496св20).

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради переплати бюджетних коштів у сумі 8100 грн. 54 коп. на порушення норм матеріального права.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо недотримання Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, не повідомлення про повернення надміру виплачених коштів, нездійснення відрахування щомісячно у разі надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням соціального захисту населення Шевченківського району були направлені ОСОБА_1 повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим державним соціальним допомога 07 травня 2020 року, 11 січня 2021 року, 29 липня 2021 року, 11 жовтня 2021 року та 27 травня 2022 року.

За змістом пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, передбачено проведення щомісячних відрахувань при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди, тобто після встановлення надміру виплачених коштів.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Явіц В.Й., в апеляційній скарзі на недотримання Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради строку позовної давності при зверненні до суду з позовом.

ОСОБА_1 зроблено заяву про застосування строку позовної давності при подачі відзиву у квітні 2023 року.

Відповідно до частини 1статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

На підставі ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав, при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

На підставі частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Апеляційний суд проігнорував те, що 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно до 18 серпня 2023 року.

Отже, оскільки на момент подання Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради у цій справі позовної заяви березень2023 року про стягнення надлишково сплачених коштів в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України останній не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України.

Відповідно до абз.1.2 п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18 зроблено висновок, що перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Явіц Віктор Йосифович, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 травня 2023 року скасувати.

У позові Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 05 липня 2023 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

І. М. Литвинюк