РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.09.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Величка О.В.

з участю секретаря судових засідань Сподар І.М.,

представника позивача Улицької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

В обґрунтування заявлених вимог пояснює, що 17 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Львівської філії ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №97-р. На виконання умов кредитного договору відповідачці було надано кредит в сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) доларів США на строк з 17 квітня 2008 р. по 16 квітня 2010 р. із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 22% річних. У зв`язку з виникненням заборгованості за кредитним договором банк звернувся в суд про її стягнення, в тому числі і про дострокове стягнення суми кредиту. 01 жовтня 2009 року заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-1528/09, яке набуло законної сили, позовні вимоги банку були задоволені у повному обсязі, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в сумі 5560,88 доларів США та 2299,53 грн., в тому числі 5000 доларів США - заборгованість по поверненню кредиту, 560,88 доларів США - заборгованості по сплаті процентів, 1833,45 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 466,08 грн. - пені за невчасну сплату відсотків. З моменту ухвалення зазначеного судового рішення по теперішній час відповідачка не погасила заборгованість за кредитним договором, про що свідчать виписки за рахунками відповідачки.

Згідно виписки за рахунком № НОМЕР_1 та за рахунком № НОМЕР_2 за період з 17.04.2008 року (дата підписання кредитного договору) по 11.10.2022 року (дата формування виписки) 25.11.2015 року відбулось списання за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором по поверненню кредиту у сумі 5000,00 доларів США та по прострочених відсотках у сумі 1482,31 доларів США. Інших операцій за рахунками, в тому числі погашення заборгованості не було. Ці дані, як вказує представник позивача, підтверджують той факт, що заборгованість відповідачки за кредитом та відсотками задоволена до стягнення рішенням суду від 01 жовтня 2009 року та є не погашена. Відмінність суми за відсотками у виписці (1482,31 дол. США) та у судовому рішенні (560,88 дол.США) пояснюється тим, що банк ще якийсь час продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом після винесення рішення суду і такі теж були прострочені та обліковані за рахунком 2209. Проте, сума відсотків, донарахована після винесення рішення суду і яка не зазначена до стягнення судом, для розрахунку вимог за цим позовом не враховується. Отже, відповідачка так і не повернула кредитні кошти та не сплатила відсотки, чим прострочила виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вимоги статті 625 ЦК України, позивачем нараховано три проценти річних від прострочених позичальницею сум повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 12.03.2017 р. по 23.02.2022 р., що становить 826,83 дол. США. Для розрахунку 3% річних було взято підтверджену судовим рішенням суму заборгованості у розмірі 5560,88 доларів США.

Зважаючи на викладене та враховуючи роз`яснення Верховного суду України про те, що визначені законом № 540-IX процесуальні строки не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються, розрахунок трьох процентів річних здійснювався з 12.03.2017 року (12.03.2020 р - 3 роки) та по 23.02.2022 року (останній день перед введенням воєнного стану).

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача просила позовній вимоги задовольнити в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, неодноразово, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву, а також будь - яких клопотань на адресу суду не подавала. Повістки про виклик в судові засідання повернуті на адресу суд із зазначенням «адресат відсутній».

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Львівської філії ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №97-р. На виконання умов кредитного договору відповідачці надано кредит в сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) доларів США на строк з 17 квітня 2008 р. по 16 квітня 2010 р. із сплатою 22 % річних за користування кредитом.

01 жовтня 2009 року заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-1528/09 позовні вимоги банку задоволені у повному обсязі, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в сумі 5560,88 доларів США та 2299,53 грн., в тому числі 5000 доларів США - заборгованість по поверненню кредиту, 560,88 доларів США - заборгованості по сплаті процентів, 1833,45 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 466,08 грн. - пені за невчасну сплату відсотків.

Як вбачається з долучених до позовної заяви виписки за рахунком № НОМЕР_1 та за рахунком № НОМЕР_2 за період з 17.04.2008 року (дата підписання кредитного договору) по 11.10.2022 року (дата формування виписки), 25.11.2015 року відбулось списання за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором по поверненню кредиту у сумі 5000,00 доларів США та по прострочених відсотках у сумі 1482,31 доларів США.

У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору та рішення суду, що підтверджується виписками за рахунками, відповідно до ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 826,83 доларів США.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Між сторонами виникли правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем рішення суду про стягнення грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України, визначено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України трьох відсотків річних у сумі 826,83 доларів США, нарахованих за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-1528/09 від 01.10.2009 року.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Відповідач на підставі заочного рішення Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-1528/09 від 01.10.2009 року мала грошове зобов`язання перед ВАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 5560,88 доларів США та 2299,53 грн., в тому числі 5000 доларів США заборгованість по поверненню кредиту, 560,88 доларів США заборгованості по сплаті процентів, 1833,45 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 466,08 грн. пені за невчасну сплату відсотків..

З огляду на те, що відповідач порушила вказане грошове зобов`язання, у позивача ВАТ АБ «Укргазбанк» виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Слід зазначити, що у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, яким було визначено, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) також зазначено, що зупинення виконання рішення не впливає на реалізацію особою права за захист майнового інтересу, оскільки за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, зазначених у Постанові ВП ВС від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (14-465цс18), 3% річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Як вбачається з виписки з особового рахунку, заочне рішення Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-1528/09 від 01.10.2009 року не виконано в повному обсязі, заборгованість відповідачем не сплачена. Згідно з розрахунком сума 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 826,83 доларів США.

Частинами першою, другою, третьою та четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги статті 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач, яка була належним чином повідомленою про розгляд справи, факт наявності зазначеної заборгованості не спростувала.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 3 (три) відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що становить 826 (вісімсот двадцять шість) доларів США 83 центи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», код ЄДРПОУ - 23697280, м. Київ, вул. Єреванська, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.