Справа № 279/1938/23
Провадження № 2/279/735/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/1938/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Немировська Ольга Валеріївна, до територіальної громади в особі виконавчого комітету Ушомирської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (спадкодавець, батько ОСОБА_1 ), який на день смерті проживав по АДРЕСА_1 разом із своєю дружиною (матір`ю спадкоємця) ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою Купищенської сільської ради № 232 від 23.03.2015 року.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який засвідчений 19 березня 2012 року секретарем Купищенської сільської ради Білоцькою О.В., яким заповів ОСОБА_1 все належне йому майно.

До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельні ділянки.

27 вересня 2012 року в Коростенській районній державній нотаріальній конторі після смерті заповідача ОСОБА_2 на підставі заяв спадкоємця ОСОБА_1 - про прийняття спадщини та дружини заповідача ОСОБА_3 - про відмову від виділу частки в спільному сумісному майні подружжя, заведено спадкову справу та 11.06.2021 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 435, 436 на земельні ділянки.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , відмовлено. Як роз`яснила нотаріус в листі №253/02-14 від 22.07.2022 року, спадкоємцем не надано документів, які б підтверджували право власності на спадковий будинок, оскільки державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок проведена не була та відсутній правовстановлюючий документ.

Нотаріус рекомендувала звернутись до суду для вирішення питання в судовому порядку.

Таким чином, у встановлений законом строк він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому відповідно до ст.1268 ЦК України є спадкоємцем за заповітом та таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Інших спадкоємців немає.

Відповідно до довідки Купищенської сільської ради № 233 від 23.03.2015 року вказаний житловий будинок згідно запису в погосподарській книзі по особовому рахунку № НОМЕР_1 належить заповідачу ОСОБА_2 .

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Відповідно до Довідки №205 виданої КП Коростенське МБТІ Житомирської обласної ради 19.07.2022 року, державна реєстрація права власності спадкового будинку не проводилась. А відповідно до ст.182 ЦК України «право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації».

Факт належності заповідачу зазначеного майна підтверджується довідками Купищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 232, 233 від 23.03.2015 року.

Просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності.

У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 72 років в с.Жабче, Коростенського району, Житомирської області помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 06.04.2012 року.

З довідки Купищенської міської ради Коростенського району Житомирської області №323 від 23.03.2015 року слідує, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_3 .

З довідки Купищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області №233 від 23.03.2015 року слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності нині померлому ОСОБА_2 , згідно запису в погосподарській книзі №8 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Рік побудови будинку 1981 року.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 10.04.1977 року Купищенським сільським бюро ЗАГС с.Купище Коростенського району, Житомирської області.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчено 19.03.2012 року секретарем Купищенської сільської ради Білоцькою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №7.

Згідно змісту складеного заповіту ОСОБА_2 вказав своїм спадкоємцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому заповів все належне майно, в тому числі житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про те, що вказаний заповіт було оспорено або скасовано в справі відсутня.

Інших спадкоємців по заповіту не має.

Спадкоємцем за законом є дружина померлого ОСОБА_3 , яка 27.09.2012 року подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини за законом на обов`язкову частку у спадщині.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 подав до Коростенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини з заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі якої було заведено спадкову справу №191/2012.

З матеріалів вказаної спадкової справи слідує, що на ім`я ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 435, №436 на земельні ділянки.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено, що слідує зі змісту листа нотаріуса від 22.07.2022 року за №253/02-14.

Підставою відмови зазначено відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказаний будинок.

Державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась, про що свідчить інформаційна довідка №205 від 19.07.2022 року видана начальником КП «Коростенське МБТІ».

З технічного паспорту, виготовленого КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, слідує, що інвентаризація будинку проводилась 29.12.2012 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий 31.10.1995 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Представник позивача адвокат Немировська Ольга Валеріївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001351, видане 03.02.2023 року Радою адвокатів Житомирської області, місцезнаходження: 11501, м.Коростень, вул.Грушевського, 20, кв.19 прим.2, Житомирська обл.

Відповідач Ушомирська сільська рада Коростенського району Житомирської області, місце знаходження с.Ушомир, вул. Березюка, б.15, Коростенського району Житомирської області, .

Суддя: Шульга О.М.