Справа № 645/4412/20
Провадження № 2-п/645/12/23
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.,

секретар судових засідань Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 та додаткового рішення від 11.10.2021 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова (суддя Мартинова О.М.) перебували на розгляді матеріали заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкодив.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

28.03.2022 року матеріали заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди направлено до Октябрського районного суду м. Полтави.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 відновлено територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.03.2023 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Рішенням суду від 13.09.2021, ухваленим в заочному порядку, задоволені позовні вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування матеріальних збитків завданих в наслідок ДТП, суму в розмірі 5147 (п`ять тисяч сто сорок сім) грн. 42 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 2127 (дві тисячі сто двадцять сім) грн. 20 коп., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. Додатковим рішенням від 11.10.2021заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з оплатою витрат на професійну правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначила, що про даний позов дізналась після ухвалення заочного рішення та додаткового рішення. У судові засідання не з`являлась по незалежним від неї причинам, оскільки не отримувала жодного судового повідомлення. Отже, заявник зазначила, що була позбавлена можливості знати про час і місце розгляду справи. Вважає, що позивач діяв з грубим порушенням вимог закону, підстав для судового спору не було, оскільки вона не відмовлялась сплатити шкоду.

Відповідачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, про час та місце повідомлялась належним чином, причин неявки не надано.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував.

Відповідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, перевіривши доводи заявника про перегляд заочного рішення та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позов з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за обов`язкової наявності двох умов разом, оскільки для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення заявник повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку та ухвалив би принципово інше рішення. Таких доказів заявниця та її представник при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суду не надали.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Із заяви відповідачки не вбачається одночасна наявність обставин, визначених ч.1 ст.288 ЦПК України, які є підставами для скасування заочного рішення суду.

У заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання на будь-які докази, в розумінні ст. 76 ЦПК України, які мали б істотне значення для правильного вирішення спору та спростовували б висновки суду наведені в заочному рішенні від 13.09.2021 та додатковому рішенні від 11.10.2021 щодо позовних вимог ОСОБА_2 ..

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 284, 287, 288, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 та додаткового рішення від 11.10.2021 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України - в 30-ти денний строк з дня складення повного судового рішення про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя