ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 234/13086/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Комунальне виробниче підприємство «Краматорський водоканал»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 січня 2022 року, яке ухвалено суддею Лебединець Г.С. у місті Краматорську Донецької області та повне судове рішення складено 17 січня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Комунальне виробниче підприємство «Краматорський водоканал» (надалі - КВП «Краматорський водоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення.

Позовна заява мотивована тим, що КВП «Краматорський водоканал» має зобов`язання по забезпеченню населення, у тому числі відповідачів, бюджетних установ, організацій та інших суб`єктів господарювання міста Краматорська Донецької області послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, шляхом систематичного здійснення виробничо-господарської діяльності за встановленими НКРЕКП України тарифами.

Так, позивач надає житлово-комунальні послуги за адресою відповідачів: АДРЕСА_1 , а відповідачі ними користуються.

За вказаною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Станом на 01.08.2021 року, за вказаною адресою позивачем надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідачі ухилились від сплати наданих послуг, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 33 919,90 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 33 919,90 грн та судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 січня 2022 року позовні вимоги КВП «Краматорський водоканал» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КВП «Краматорський водоканал» (р/р № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» м.Краматорськ, МФО 334851, ) заборгованість за послуги з центрального водопостачання та водовідведення в сумі 12 737,74 грн.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КВП «Краматорський водоканал» судовий збір в загальному розмірі 852,44 грн, тобто з кожного по 426,22 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КВП «Краматорський водоканал» (р/р № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» м.Краматорськ, МФО 334851, ) заборгованості за послуги з центрального водопостачання та водовідведення в сумі 12 737,74 грн та стягненя в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КВП «Краматорський водоканал» судового збіору в загальному розмірі 852,44 грн, тобто з кожного по 426,22 грн, із ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з центрального водопостачання та водовідведення в сумі 1 449,29 грн та судового збіору в загальному розмірі 97,00 грн, посилаючись на порушеня судом норм процессуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд розглянув справу без належного повідомлення про час та місце розгляду справи відповідача ОСОБА_2 та не взяв до уваги ту обставину, що останній фактично зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, не є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються КВП «Краматорський водоканал».

Зазначає, що вона клопотала перед судом про розгялд справи у загальному провадженні, оскільки дана справа для неї має велике значення, як представника суспільних інтересів і її публічної громадської діяльності, у зв?язку з чим вона планувала запросити представників ЗМІ та громадського сектору для висвітлення публічних дебатів, тому заявила клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні, однак суд з цим не погодився.

Також, вважає, що судом не було взято до уваги ту обставину, що їй відмовили в укладенні договору та у прийнятті на абонентський облік її засоби обліку на підставі акту від 02.04.2007 року. За підрахунками відповідачки, з урахуванням факично спожитих послуг, згідно показів індивідуального приладу обліку, які зафіксовані відповідними актами, заборгованість перед позивачем за період з 01.08.2018 року по 31.08.2021 року становить 1 449,29 грн, проти стягнення якої відповідачка не заперечує.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи № 54804 від 04.10.2021 року та № 54989 від 05.10.2021 року.

КВП "Краматорський водоканал» на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , що свідчить про надання позивачем послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями про нарахування та оплату за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_2 на кв. АДРЕСА_2 , який оформлений на ОСОБА_1 , за період з 01.08.2018 року по 01.08.2021 року заборгованість перед КВП «Краматорський водоканал» склала 33 919,90 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку, в межах трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Судом встановлено, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною третьою статті дев`ятої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII визнчено, що дєздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначених норм, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідками про реєстрацію місця проживання особи № 54804 від 04.10.2021 року та № 54989 від 05.10.2021 року, а тому несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, з послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактично за адресою: АДРЕСА_1 , проживає лише відповідачка ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим, не проживає у квартирі та комунальними послугами не користується, колегією суддів не приймаються, як такі, що спростовуються вищевикладеним.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за період з 01.09.2018 року по 01.08.2021 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, у визначеному позивачем розмірі, що становить 12 737,74 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 про те, що судом не було взято до уваги ту обставину, що їй було відмовлено в укладенні договору та у прийнятті на абонентський облік засобу обліку, що підтверджено актом від 02.04.2007 року, а тому, за підрахунками відповідачки, з урахуванням факично спожитих послуг, згідно показів індивідуального приладу обліку, які зафіксовані відповідними актами, заборгованість перед позивачем за період з 01.08.2018 року по 31.08.2021 року становить 1 449,29 грн, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Згідно Розділу 5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлового-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, споживачі, які приєднані або мають намір приєднатися до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язані забезпечити наявність у них засобів вимірювальної техніки, за умови їх відповідності вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідачкою ОСОБА_1 не було надано, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, належних та допустимих доказів щодо наявності у неї засобу вимірювальної техніки, який у встановленому законом порядку прийнятий абонентський облік КВП «Краматорський водоканал», а тому суд першої інстанції вірно не взяв до уваги покази приладу обліку, на які посилається відповідачка.

При цьому, посилання відповідачки ОСОБА_1 на ту обставину, що КВП «Краматорський водоканал» відмовив в укладенні договору та у прийнятті на абонентський облік її засоби обліку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки суду не надано доказів щодо визнання таких дій неправомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка ОСОБА_1 клопотала перед судом про розгляд справи у загальному провадженні, оскліьки дана справа для неї має велике значення, як представника суспільних інтересів і її публічної громадської діяльності, у зв?язку з чим вона планувала запросити представників ЗМІ та громадського сектору для висвітлення публічних дебатів, тому заявила клопотання про розгляд спарви у загальному позовному провадженні, однак суд з цим не погодився, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2-6 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у наступному порядку: спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи; а також загальне позовне провадження - призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем КВП «Краматорський водоканал» заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 33 919,90 гривень, тобто, дана справа є малозначною в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

Оскільки, предмет даного спору не включено до переліку справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження, визначеного у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, цивільна справа за позовом КВП «Краматорський водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно, ухвалою від 18 жовтня 2021 року, постановив розглядати даний спір у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.

Не приймаються колегією суддів й доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу без належного повідомлення про час та місце розгляду справи відповідача ОСОБА_2 , оскільки, за положеннями п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування рішення суду є розгляд справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, тоді як відповідач ОСОБА_2 правом на апеляційне оскарження судового рішення не скористався та не висловив заперечень проти заявлених до нього вимог.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 жовня 2023 року.

Головуючий:

Судді: