Справа №336/4050/22
Номер провадження 2/336/399/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді Карабак Л.Г., при секретарі Нечаї О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та збитків за триваюче невиконання судового рішення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача: моральну шкоду, завдану триваючим добровільним невиконанням судового рішення в розмірі 100 000,00 грн.; грошові кошти у розмірі 20457,26 грн. на відшкодування за порушення грошового зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2019 року, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, цим вироком йому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, з іспитовим строком 3 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КПК України. Внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_2 загинув ОСОБА_3 син позивача.

Рішенням Шевченківського районного суду від 25.11.2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч) грн. компенсації моральної шкоди.

За заявою позивача, на підставі виконавчого документа, виданого на виконання рішення, 06.06.2022 року, було відкрите виконавче провадження №69152054 (Шевченківський ВДВС у м.Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро), ОСОБА_2 внесено до реєстру боржників.

Рішення на цей час не виконане, сума відшкодування складається з 3% річних у розмірі 1097,00 грн., інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 9057,52 грн., пені розміром 10302,74 грн.

Через тривале невиконання судового рішенні позивач зазнав моральних страждань, які він оцінює у 100 000,00 грн.

Ухвалою від 19.09.2022 року відкрито провадження за вказаним позовом і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження із викликом сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце слухання справи у судове засідання не з`явилися, представник позивача просить розглядати справу за його відсутності.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін без технічної фіксації судового процесу.

Вивчивши справу, встановивши обставини, перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Встановлено: що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2019 року встановлено, що 17 листопада 2018 року, приблизно о 23 годині 55 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nіssan Note 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині пр. Соборного в м. Запоріжжі, з боку вул. Лермонтова, в напрямку вул. Гагаріна, зі швидкістю не менше 60 км/год, що перевищує максимально дозволену у населеному пункті. В цей же час, в районі опори ЛЕП №49, зліва направо по ходу руху автомобіля «Nіssan Note 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 проїзну частину пр. Соборного перетинав пішохід ОСОБА_3 . Під час руху, в районі опори ЛЕП №49, водій ОСОБА_2 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_3 та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на нього, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких: п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4. у населений пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; п. 12.9 б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7 цих Правил. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової інженерно транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП №9-869 від 27.12.2018 року, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Внаслідок порушення вказаних пунктів дорожнього руху водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nіssan Note 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Цим вироком ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, цим вироком йому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, з іспитовим строком 3 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КПК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 червня 2020 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2019 року залишено без змін, вирок набрав законної сили 25.06.2020 року. Постановою Верховного суду, від 26.01.2021 року вирок залишено без змін.

У своїх висновках суд спирався на положення ч. 1 ст. 4 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України, згідно якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 81 ЦПК України, яка унормовує обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Ч. 6 ст. 82 ЦПК України, в контексті того, що вирок суду в кримінальному провадженні, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ст. 23 ЦК України, згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 625 ЦК України, якою унормовані загальні правила відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно правового змісту статей 23 та 1167 ЦК України моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях пов`язаних із невиконанням судового рішення, не доведена позивачем. Суд також враховує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2021 року, постановленому за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої злочином встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , була застрахована у ПрАТ СК «Арсенал страхування», на підставі полісу №АК/3771057, на підставі заяви та наданих документів ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 15 700,00 грн. а за наслідками цього ДТП загалом виплачено відшкодування у розмірі 178 704,00 грн. На час розгляду справи виплачена допомога на поховання у розмірі 20 000,00 грн. ОСОБА_2 добровільно відшкодував шкоду завдану злочином у розмірі 80500,00 грн.

Вирішуючи питання відшкодування в порядку ст. 625 ЦК України, суд виходить з такого розрахунку: сума відшкодування складається з 3% річних у розмірі 1097,00 грн., інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 9057,52 грн., пені розміром 10302,74 грн. Розрахунок не ос порений відповідачем.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі 20457,26 грн. (двадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн.. двадцять шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,00 грн. в дохід держави.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 30.06.2023 року.

Суддя: Л.Г. Карабак