ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6945/23 Справа № 212/2960/23 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Сотнікової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/2960/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживача шляхом виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Дехти Р.В., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживача шляхом виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.11.2022 року ним була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Після набуття права власності на квартиру він дізнався, що перед відповідачем наявний борг за послуги з постачання холодної води і водовідведення в розмірі 11191,64 грн., який тепер виставлений до сплати йому, як новому власнику. Зауважив, що він не брав на себе боргових зобов`язань за договором купівлі-продажу спірної квартири, тому не несе відповідальності щодо сплати заборгованості за послуги відповідача, надані попередньому власнику, якими позивач фактично не користувався.

13 лютого 2023 року позивач звернувся із письмовою заявою на адресу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про виключення з суми боргу попереднього власника по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , що виник до 17.11.2022 р.

Просив суд зобов`язати Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» виключити із сум заборгованості (з обліку по особовому рахунку) за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість у розмірі - холодна вода і відведення 11191,64 грн., яка виникла з вини попереднього власника, а саме за період до 17.11.2022 року, враховуючи, що така вимога відповідає критеріям ефективного судового захисту, стягнувши з відповідача понесенні ним судові витрати на оплату правничої допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» виключити із сум заборгованості (з обліку по особовому рахунку) за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість у розмірі - холодна вода і відведення 11191,64 гривень, яка виникла з вини попереднього власника, а саме за період до 17.11.2022 року.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 6400 гривень.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь держави судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, КП «Кривбасводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині стягнення на користь позивача правової допомоги в сумі 6400 грн. скасувати

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що з опису виду робіт вбачається, що надані послуги адвокатом полягають у здійсненні консультації, правового аналізу документів з питання виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників, складання відповіді на відзив позивача на позовну заяву.

Скаржник вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 6400 грн. є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, оскільки зазначена справа не є складною, підготовка до розгляду справи не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, що свідчить про те, що розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності таких витрат, не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коваленко Р.А. зазначив, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6400 грн. В матеріалах справи наявні всі належні та допустимі докази в обґрунтування обставин та підстав для застосування ст.141 ЦПК України, підтвердження фактичного надання послуг адвокатом послуг, реальності та необхідності стягнення витрат професійної правової допомоги, що спростовує позицію викладену в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу, укладеним 17 листопада 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був посвідчений нотаріально за реєстром №1-1033, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , умовами якого не було визначено відповідальність позивача з оплати заборгованості, яка виникла до укладення цього договору (а.с.8).

Право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 листопада 2022 року (а.с.10).

Згідно відповіді Комунального підприємства «Кривбасводоканал» від 03.04 2023 року вих.№31-27/3718 на звернення позивача ОСОБА_1 з питання виключення заборгованості за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 зазначено, що особовий рахунок, є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і виключення з цього господарського документу будь-яких сум є правом підприємства, але не яким чином не обов`язком. Зміна власника нерухомого майна не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Наявність заборгованості, що утворилась з вини попереднього власника, не порушує законних прав та інтересів нового власника.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживача шляхом виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири, а тому, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення вимог про стягнення з КП «Кривбасводоканал» витрат на правову допомогу в розмірі 6400 грн., суд першої інстанції виходив з наявності підтверджених позивачем понесених витрат на професійну правничу у розмірі 7000 грн. та з урахуванням категорії справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, невизнання позову відповідачем, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, враховую розмір задоволених вимог, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на правову допомогу у розмірі 6400,00 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбаченихзаконом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст.1 цього Закону: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару,порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядались, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

Перегляд судових рішень (постанов та ухвал) у апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ЦПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів цивільного процесу і передбачений у пункті 8 частини третьої статті 2 та статті 17 ЦПК України.

За результатами апеляційного та касаційного переглядів відповідно, суд має право як на певні висновки щодо розгляду справи по суті, так і на певні процесуальні висновки, які унеможливлюють подальший апеляційний чи касаційний розгляд.

У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20(провадження № 14-20цс22).

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що 13 лютого 2023 року адвокатом Коваленко Р.А. та Яшаловим О.С. укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №13/23, згідно умов якого клієнт доручає та оплачує, а адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта у всіх державних та інших підприємствах, установах, організаціях , а також виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням цього договору. (а.с.18).

29 травня 2023 року представником позивача адвокатом Коваленко Р.А., до суду першої інстанції було подано заяву про подання доказів про розмір судових витрат з надання професійної правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи заявником подані договір про надання правової допомоги №13/23 від 13.02.2023 року, Додаткова угода до договору про надання правової (правничої) допомоги №13/23 від 14.04.2023 року, Акт прийому-здачі наданих послуг від 29 травня 2023 року, Акт-квитанцію про оплату послуг адвоката за договором 13/23 від 13.02.2023 року в розмір 7000 грн. (а.с.41-43).

Відповідно до п.2 Додаткової угоди до договору про надання правової (правничої) допомоги №13/23 від 14.04.2023 року вартість послуг адвоката за цією додатковою угодою та на виконання договору №13/23 про надання правової (правничої) допомоги №13/23 від 13.02.2023 року, за домовленістю сторін, складає винагороду (гонорар), яка обчислюється та оплачується наступним чином: вартість години роботи адвоката складає 1000 грн. незалежно від його тривалості (а.с.42).

Згідно Акту прийому-здачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги №13/23 від 13.02.2023 року, адвокатом Коваленко Р.А. надано ОСОБА_1 наступні послуги:

- консультація та правовий аналіз документів з питання про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири, складання позовної заяви про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири до відповідача КП «Кривбасводоканал» - кількість витраченого часу 3 години;

- складання відповіді на відзив відповідача КП «Кривбасводоканал» на позовну заяву про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири- кількість витраченого часу 2 години.

Загалом витрачено 5 годин з розрахунку 1000 грн./год.

Прибуття до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу та участь у судовому засіданні 1000 грн. (2 судових засідання Х 1000 грн.= 2000 грн.).

Вартість наданих виконавцем послуг та отриманих замовником послуг, згідно акту прийому-здачі робіт склала 7000 грн.

Таким чином, стороною позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Колегією суддів, також враховано, що матеріали справи не містять заперечення чи клопотання КП «Кривбасводоканал» про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з КП «Кривбасводоканал» на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 6400 грн., відповідає критерію реальності наданих послуг, розумності їх розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Підстави для зменшення розміру суми цих витрат у силу вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України відсутні, так як лише за клопотанням іншої сторони можна зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв