Номер провадження: 22-ц/813/52/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Нечитайло А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року, ухваленого під головуванням судді Свяченої Ю.Б., у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціорнерне товариство «СЕНС БАНК», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

19.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціорнерне товариство «СЕНС БАНК» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» уклав із ОСОБА_1 кредитний договір №1503/0708/55-033, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 300 000,00 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 23.07.2018 року (далі - Кредитний договір).

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання, 23.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» уклав із ОСОБА_2 договір поруки №1503/0708/55-033-Р-1, відповідно до якого останній поручився перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № 1503/0708/55-033.

Однак, станом на 10.07.2015 року ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язання за Кредитним договором, в результаті чого в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3 714 175, 65 грн., яка складається із: заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 357 557, 31 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 232 818, 94 грн.; пені у розмірі 123 799, 40 грн.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким відбулось відступлення права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором.

В подальшому, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким відбулось відступлення права вимоги до ПАТ «Альфа-Банк» за вищевказаним Кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року позовні вимоги Банку були задоволені (т.1, а.с.94-97).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором в розмірі 3 714 175 грн. 65 коп., яка складається з: заборгованості за Кредитним договором у розмірі 3 357 557 грн. 31 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 232 818 грн. 94 коп.; пені за період з 10 липня 2014 року по 10 липня 2015 року у розмірі 123 799 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на користь Банку суму судового збору у розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі від 28.08.2016 року ОСОБА_1 ставить питання щодо скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року, та постановлення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.1, а.с.104-106).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.10.2016 року, головуючий у справі суддя Гончаренко В.М., провадження у справі було відкрито (т.1, а.с.142),

В подальшому, у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_3 , протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.01.2017 року справу було розподілено суддям Каларашу А.А. (головуючий), Журавьову О.Г., Сегеді С.М. (т.1, а.с. 150-151).

Вирішуючи питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі правонаступник позивача, АТ «СЕНС БАНК», відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , представник відповідача - адвокат Степаненко А.М., оскільки за зареєстрованим місцем свого проживання (перебування) відсутні (т.4, а.с.178-189).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 12.07.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище, проте не з`явились до суду апеляційної інстанції, про причини своєї неявки суд не повідомили. Повний текст судового рішення складений 20.07.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Колегія суддів також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше шести років (т.1, а.с.142), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи.

З цих підстав заява представника АТ «СЕНС БАНК» Борщенка К.Ю. про відкладення розгляду справи, задоволенню не підлягає (т.4, а.с. 191).

Одеський апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що жоден із учасників справи не позбавлені можливості прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції за межами приміщення суду, в порядку, передбаченому ст. 212 ЦПК України, однак цим правом не скористались.

При цьому колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

При цьому слід зазначити, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.12.2018 року (доповідач суддя Калараш А.А.) провадження у справі було зупинено для проведення судової економічної експертизи за клопотанням представника ПАТ «Альфа-Банк» (т.3, а.с.248-250).

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.01.2019 року визначено новий склад колегії суддів по розгляду даної цивільної справи (т.4, а.с. 5) (головуючий суддя-доповідач Сегеда С.М., судді Цюра Т.В. та Гірняк Л.А.).

Після надходження справи із ОНДІСЕ МУЮ України, ухвалою того ж суду від 11.05.2019 року через не проведення вищевказаної судової експертизи, провадження у справі було поновлено і розгляд справи в суді апеляційної інстанції був продовжений, розгляд справи призначений на 15.08.2019 року, на 17.00 год. (т.4, а.с.7-8).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2019 року за заявою представника АТ «Альфа Банк» було призначено у справі судово-економічну експертизу (т.4, а.с.37-39, 43-46).

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.01.2019 року визначено новий склад колегії суддів по розгляду даної цивільної справи (т.4, а.с. 52) (головуючий суддя-доповідач Сегеда С.М., судді Цюра Т.В. та Комлева О.С.).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.11.2019 року через не проведення вищевказаної судової експертизи, провадження у справі було поновлено і розгляд справи в суді апеляційної інстанції був продовжений, розгляд справи призначений на 16.01.2020 року, на 15.00 год. (т.4, а.с.53-54).

Також слід зазначити, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2020 року за заявою представника АТ «Альфа Банк» було зупинено провадження у справі до набрання законої сили судовим рішенням у цивільній справі № 522/17536/19, яке було поновлено ухвалою того ж суду від 02.03.2021 року (т.4, а.с.71-72, 86-88, 92-93).

В подальшому, судові засідання неодноразово відкладалися, у тому числі через неналежне повідомлення сторін про час і місце судового засідання, а також через надходження заяв від представника АТ «Альфа Бангк» про відкладення розгляду справи.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.02.2023 року визначено новий склад колегії суддів по розгляду даної цивільної справи (т.4, а.с. 155) (головуючий суддя-доповідач Сегеда С.М., судді Дришлюк А.І. та Драгомерецький М.М.).

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.05.2023 року визначено новий склад колегії суддів по розгляду даної цивільної справи (т.4, а.с. 175) (головуючий суддя-доповідач Сегеда С.М., судді Дришлюк А.І. та Громік Р.Д.).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів спорави, 23 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» уклав із ОСОБА_1 . Кредитний договір, відповідно до якого Банк надав їй кредит у розмірі 300 000, 00 доларів США, зі сплатою 11, 9 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 23 липня 2018 року.

Банк виконав належним чином покладені на нього зобов`язання, надавши ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 300 000, 00 доларів США. В свою чергу, відповідно до п. 5.1 Кредитного договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язалась забезпечити своєчасну оплату ануїтетних платежів, передбачених даним Кредитним договором, шляхом забезпечення наявності на рахунку зазначеному в п. 3.1.3 Кредитного договору грошових коштів в сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати.

Крім того, відповідно до п. 8.1 Кредитного договору за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за цим договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Також судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання 23 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» уклав із ОСОБА_2 договір поруки №1503/0708/55-033-Р-1, відповідно до якого останній поручився перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань згідно Кредитного договору (далі Договір поруки). Відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

В подальшому, а саме 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким відбулось відступлення права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором, а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким відбулось відступлення права вимоги до ПАТ «Альфа-Банк» за вищевказаним Кредитним договором.

Крім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.05.2023 року було замінено АТ «Альфа Банк» на АТ «СЕНС БАНК» (т.4, а.с.177).

Оскільки відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, то слід дійти висновку, що відповідно до вищевказаних договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Альфа-Банк» набув права вимоги по Кредитному договору, а в подальшому в ході апеляційного розгляду справи, АТ Альфа Бангк» був замінений на АТ «СЕНС БАНК».

Зазначені обставини свідчать про те, що належним позивачем у даній справі є АТ «Альфа- Банк, правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», що в свою чергу спростовує твердження представників відповідачів про недійсність вищевказаних договорів та про безпідставність набуття права вимоги за кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк».

Судом першої інстанції встановлено, що в порушення умов Кредитного договору, станом на 10 липня 2015 року ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язання за Кредитним договором, в результаті чого в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3 714 175, 65 грн., яка складається з: заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 357 557, 31 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 232 818, 94 грн.; пені у розмірі 123 799, 40 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (т.1, а.с.32-33).

З даним висновком суд першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він є обгрнутованим і таким, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, оскільки згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором, суд дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтлованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд правильно вказав, що згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, за змістом ст. 554 ЦК України, а також відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Тобто, оскільки поручитель має відповідати перед Банком солідарно з боржником, суд дійшов правильного висновку про солідарне стягнення боржника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором в розмірі 3 714 175 грн. 65 коп., яка складається з: заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 357 557 грн. 31 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 232 818 грн. 94 коп.; пені за період з 10 липня 2014 року по 10 липня 2015 року у розмірі 123 799 грн. 40 коп., а також в рівних частках сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.07.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк