Справа №442/5907/23
Провадження №2/442/1203/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

з участю секретаря судового засідання Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що витратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації, -

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що витратили право користування житловим приміщенням, а сааме: квартирою АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що згідно договору дарування квартири ОСОБА_1 подаровано своєму сину ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Згідно довіреності відповідач ОСОБА_2 уповноважив позивачку від свого імені продати вищевказану кватиру на її умовах. Відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі із 2021 року по теперішній час. У зв`язку із тим, що наявність реєстрації місця проживання відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу в інтересах та від імені відповідача ОСОБА_2 продати її третім особам, вона змушена звернутися до суду.

Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять такий задоволити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені.

За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно Договору дарування квартири від 27.03.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Монастирською М.М. та зареєстрований в реєстрі за №548, ОСОБА_1 подаровано своєму сину ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно акту про відсутність особи за місцем реєстрації від 17.07.2023 за №120, складеного представниками КП «Управитель ЖЕО ДМР» Адзима Г.М., ОСОБА_4 за участю сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , однак не проживають у ній з 2021 року по даний час, ніякої участі в утриманні житла не приймають, особистих речей та речей повсякденного вжитку, які б їм належали в квартирі немає.

Згідно Довіреності від 23.06.2023 року посвідченої компетентними органами країни Сполучені Штати Америки, відповідач ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 від свого імені продати вищевказану належну йому квартиру на її умовах та представляти його інтереси з питань зняття з реєстрації його місця проживання за вказаною адресою, оскільки він тривалий час проживає за кордоном.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку у приміщенні/будинку осіб №006996/11-2023 від 11.08.2023 виданої ОСОБА_2 , про те, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням слід керуватися роз`ясненнями абзацу 2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 №9.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 80, 81, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що витратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Павлів З.С.