ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6009/23 Справа № 227/1231/22 Суддя у 1-й інстанції - Хоменко Д.Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 227/1231/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Акціонерне товариство «Банк Форвард», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2023 року, яке ухвалено суддею Хоменко Д.Є. у м. Добропілля Донецької області,відомостей щодо дати складення повного тексту судового рішення матеріали справи не містять,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В., про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений виконавчий напис № 5115 на користь АТ «Банк Форвард». Постановою від 21 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження № 66899135 щодо примусового виконання виконавчого напису. В рамках вказаного виконавчого напису з заробітної плати ОСОБА_1 було примусово стягнуто на користь АТ «Банк Форвард» грошові кошти в розмірі 25 273,97 грн. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2022 року виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. було визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином позивач вважає, що грошові кошти з його заробітної плати були стягнуті та перераховані до АТ «Банк Форвард» безпідставно.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути на свою користь з АТ «Банк Форвард» безпідставно отримані кошти в розмірі 25 273,97 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 25 273 грн. 97 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на початок введення процедур ліквідації банку, яка передбачає іншу процедуру задоволення вимог кредитів, визначену Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апелянт зауважує на тому, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивач не відмовився він кредитного договору, та більше того, користувався кредитними коштами, вносив кошти на рахунок, активно користувався кредитною карткою. Вважає, що позивач звернувся до суду з позовом з єдиною метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором про Картку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Банк Форвард» - Галдецького Я.А., в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2022 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню були. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 5115, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за Кредитним договором № 88045412 від 10 березня 2011 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт» за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року, в загальній сумі 58 669,97 грн. Рішення суду набрало законної сили 24 лютого2022 року.

До позовної заяви позивач додав копію звіту по транзакціях за власним рахунком за період з 02 листопада 2021 року по 02 листопада 2021 року, з якого вбачається, що з ОСОБА_1 було списано 25 273,97 грн. на користь АТ «Банк Форвард» по ВП № 66899135 від 21 вересня 2021 року за виконавчим написом № 5115 від 25 серпня 2021 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18.

Також Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі № 201/6498/20 викладено правовий висновок, згідно з яким факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Як установлено матеріалами справи, на момент ухвалення Добропільським міськрайонним судом Донецької області заочного рішення від 21 січня 2022 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з ОСОБА_1 вже було стягнуто 25 273,97 грн. в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису що слідує з копії звіту по транзакціях ОСОБА_1 від 02 листопада 20021 року (а.с.8).

Однак після ухваленого судом рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття АТ «Банк Форвард» грошових коштів у вказаній сумі (на виконання виконавчого напису) перестали існувати.

У даному випадку правовою підставою набуття АТ «Банк Форвард» грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем АТ «Банк Форвард» грошових коштів від ОСОБА_1 відпала, і вказані кошти у сумі 25 273,97 грн. підлягають поверненню позивачу.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частинами 1, 5-6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); накладення нових обтяжень чи обмежень на майно (активи) (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами; заміна кредитора у зобов`язанні банку на договірній основі, крім випадків передачі всього або частини майна (активів) та всіх або частини зобов`язань приймаючому або перехідному банку.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - станом на кінець дня, що передує дню початку процедури ліквідації Фондом банку); сплати регулярного збору до Фонду; витрат, пов`язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю працівників банку; виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров`я або смертю тощо, що надійшли до банку з дня початку здійснення процедури виведення банку з ринку; виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги по вагітності та пологах, що надійшли на спеціальний рахунок у банку, відкриття якого передбачено законодавством України для юридичної особи, починаючи з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку;виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку;здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов`язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов`язкового продажу валюти; обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності або передання такого об`єкта за актом приймання-передачі довірчому засновникові у випадках, встановлених законом.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо пріоритетності спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у спірних правовідносинах, оскільки згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

В даному випадку правовідносини виникли внаслідок виконання боржником та боргових зобов`язань за кредитним договором та пов`язані з поверненням майна, переданого поза межами договору на підставі ст. 1212 ЦК України, тому посилання відповідача на пріоритетність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» колегія суддів вважає безпідставним.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивач не відмовився він кредитного договору, та більше того, користувався кредитними коштами, вносив кошти на рахунок, активно користувався кредитною карткою та про те, що позивач звернувся до суду з позовом з єдиною метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором про Картку не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки в даному випадку предметом спору не являється питання щодо неналежного виконання позивачем Договору про Картку.

Колегія суддів зауважує, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: