Справа № 481/1355/23
Провадж.№ 2/481/296/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

29.09.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Уманської О.В.,

з участю секретаря судових засідань Кузьміної Н.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

Встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 , якою просить суд ухвалити рішення та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, починаючи із дня пред`явлення позову і до закінчення навчання сином, але не довше досягнення сином 23 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_3 , який набув повноліття та не досягнув віку 23 років. Відповідач перебував шлюбі з матір`ю ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . Рішенням Новобузького районного суду від 19.12.2019 року року шлюб між матір`ю і батьком ОСОБА_1 було розірвано, після розірванню шлюбу неповнолітній син залишився проживати із матар`ю. Судовим наказом Новобузького районного суду у справі № 481/347/20 від 02.04.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_1 розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вступив на навчання до військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, та навчається на посаді курсанта 1 навчального курсу денної форми навчання. Крім зазначеного є супутні витрати: харчування, одяг, проїзд до учбового закладу, інтернет, підручники, та підтримання нормальної життєдіяльності. ОСОБА_1 навчається за денною формою навчання та не має можливості самостійно заробляти кошти. Відповідач в свою чергу будучи працездатного віку, не має медичних обмежень до праці, має постійні заробітки але допомоги у добровільному порядку на навчання сина не надає. Враховуючи, що відповідач, як батько дитини, що продовжує навчання, матеріальним забезпеченням останнього належним чином не цікавиться, тому позивач змушений звертатися до суду із позовом про стягнення на його користь аліментів на час навчання. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами досягнуто не було.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.07.2023 року провадження у справі відкрите, справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження.

10.08.2023 року відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується із вимогами сина, та просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач свою відмову обґрунтовує тим, що представник позивача не навів доказів про супутні витрати: харчування, одяг, проїзд до учбового закладу, інтернет, підручники. Не надав доказів про відсутність медичних обмежень у ОСОБА_3 до праці, наявність доходу та ненадання допомоги в добровільному порядку тощо. Вважає, що позовні вимоги побудовані на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Доповнив, що на даний час, хоч він і знаходиться на державному забезпеченні, однак через військовий стан в країні, одягом його не забезпечила держава, він купує сам і засоби особистої гігієни, канцелярське приладдя. З травня місяця 2023 року його батько ОСОБА_3 перестав сплачувати аліменти за судовим наказом, однак в добровільному порядку допомоги матеріальної також не надавав. Щодо посилання відповідача у відзиві тна те, що на його утриманні є непрацездатна мати, то позивач заперечив про цей факт, оскільки у його баби крім ОСОБА_3 є ще один син, який може їй допомагати.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Надав пояснення аналогічні викладеному у відзиві. Пояснив, що до повноліття сина він добросовісно виконував судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання позивача до його повноліття. Однак після травня 2023 року він не має можливості надавати таку допомогу оскільки не має постійного місця роботи та доходу. Крім того він надає також матеріальну допомогу та підтримку своїй матері, яка вже непрацездатного віку.

Крім того просив суд не брати до уваги надані в судовому засіданні докази на придбання продуктів харчування та одягу, проїзні документи, оскільки вони є неналежними.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно свідоцтва про народження №006095 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області 02 червня 2005 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.6)

З довідки №54/100 від 16.11.2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військово-юридичному інституті Національного юридичного університету імені Я.Мудрого, на посаді курсанта 1 навчального курсу, денної форми навчання, знаходиться на повному державному забезпеченні з 27.08.2022 року ( а.с.7)

Згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 2003 по 2011 рік, та з 2017 по 2022 роки, відповідачем ОСОБА_3 починаючи з жовтня місяця 2022 року страхові пенсійні виплати не вносились ( а.с.24-27).

Згідно паспорта серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформованого 30.07.2021 року № 4 відповідач ОСОБА_3 є сином останньої (а.с.28-29).

Крім того, судом встановлено, що станом на 24.05.2023 року відповідач ОСОБА_3 не має заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , які були стягнуті до повноліття сина, що підтверджується розрахунком виданим старшим державним виконавцем Новобузького ВДВС Піскуном В. (а.с.31)

Згідно довідок виданих АТ КБ «ПриватБанк»22.08.2023 року ОСОБА_8 робились грошові перекази на ім`я сина ОСОБА_1 25.05.2023 року в сумі 3580,06 грн; 10.07.2023 року в сумі 1790,03 грн та 29.07.2023 року в сумі 7160,12 грн.

Разом із тим суд критично ставиться до наданих проїзних документів на автобус та фіскальних чеків, оскільки вони не мають відомостей кому вини видавались, та хто саме здійснював проїзд на їх підставі.

В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань.

Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Окрім того, згідно з п. 20 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суд звертає увагу, що позивач просить суд визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини.

Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки ОСОБА_1 навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що з жовтня місяця 2022 року відповідач не сплачував страхові внески до Пенсійного фонду, з чого можна зробити висновок, що він не мав офіційного місця роботи та доходу. Разом із ти до травня 2025 року включно, він сплачував щомісяця аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2020 року. Заборгованості не мав. Заяв про зменшення розміру стягуваних аліментів, чи про зміну виду стягнення чи про звільнення від обов`язків від сплати аліментів, відповідач не звертався. Отже такий розмір був для ОСОБА_3 прийнятним, не був обтяжливим чи надмірним. З травня місяця 2023 року до дня ухвалення даного рішення, пройшов невеликий проміжок часу. Будь-яких даних про те, що у ОСОБА_3 відбулися суттєві зміни в життя суду не надано, доказів про погіршення стану здоров`я суду не надано, доказів того, що мати відповідача потребує сторонньої допомоги, чи перебування її на утриманні відповідача, суду також не надано.

Таким чином, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини, серед яких те, що обов`язок утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина покладений на обох батьків; задоволення позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання сина, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючи ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 430 ЦПК України та ст.ст. 198-200 Сімейного кодексу України, суд,

Ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 21 липня 2023 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2023 року.

Суддя