ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5795/23 Справа № 183/1858/21 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №130131, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №967 від 07 жовтня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №25547, йому належить земельна ділянка, площею 4,120 га, кадастровий номер :02:024:0162, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

У 2003 році між ОСОБА_1 (Орендодавцем) та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» (Орендарем) укладено Договір оренди земельної ділянки без номеру та дати (далі по тексту Договір оренди), зареєстрований 17 березня 2005 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04:05:126:01399.

У відповідності до п. 1, 2.1, 2.3 Договору оренди, Орендодавець надав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,120 га терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів, з моменту державної реєстрації договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, відповідач ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» зобов`язався сплачувати Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотків від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13 вересня 2002 року, що становить 475,10 грн за один рік.

Договором у п. 2.2. абз. 2 передбачено, що вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі.

Строк видачі орендної плати: до 30 грудня кожного календарного року (абз. 5 п. 2.2 Договору).

Згідно з абз. 3 п. 2.2 Договору, Орендар гарантує продаж Орендодавцю сільськогосподарської продукції (зерно різне, м`ясо, поголів`я свиней та ВРХ та інше).

Відповідно до абз. 3 п. 3 Договору «Відповідальність сторін» Договору сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, Орендар несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення.

Згідно з п. 1.1. Договору оренди, сторонами погоджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка на день підписання Договору становила 31 673,00 грн.

На виконання п. 3 Договору оренди позивач в день підписання Договору оренди землі також підписав акт приймання передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ АФ «Олімпекс-Агро».

24 жовтня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» укладено Додаткову угоду без номеру до Договору про оренду землі, зареєстровану 13 вересня 2017 року державним реєстратором Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Федоришиною О.В. (номер запису про інше речове право: 22417425, індексний номер: 37161843).

За змістом вказаної Додаткової угоди сторони погодили: продовжити термін дії Договору оренди до 31 грудня 2028 року (п. 1.1 цієї Угоди); збільшити розмір орендної плати у грошовій формі в розмірі 6,5% від грошової оцінки землі, що становить 7 033,96 грн за один рік; крім того сторони погодили, що Орендар проводить безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію його присадибної земельної ділянки до 0,40 га в територіальних межах Орендаря на підставі попередньої заяви Орендодавця, а також Орендар сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством (п. 5 Договору). Інші умови Договору оренди земельної ділянки залишились незмінними.

17 квітня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачами ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та ТОВ «АП «Придніпровське» було укладено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року, зі згоди позивача (Орендодавця) відповідач ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» передає, а відповідач ТОВ «АП «Придніпровське» приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди.

Пунктом 4 Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року сторони погодили внести наступні зміни/доповнення в Договорі оренди землі, а саме:

- внести зміни в п. 4.1 Розділу ІV «Орендна плата», виклавши його у наступній редакції: «п. 2.2 За користування вказаною земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5% від грошової оцінки землі, що складає 8 116,11 грн;

- внести зміни в абзац п. 3.1 Розділу ІІІ «Строк дії договору» та викласти його в наступній редакції: «Договір діє до 31 грудня 2028 року, але в будь-якому випадку даний Договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем». Інші умови Договору оренди земельної ділянки залишились незмінними.

В день підписання Додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 17 квітня 2018 року сторони підписали акт прийому-передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ «АП «Придніпровське».

Таким чином, у спірному договорі, з урахуванням додаткових угод, визначено три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню). Додатково, за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить матеріальна допомога на поховання члена сім`ї Орендодавця у розмірах та у порядку, встановлених самим Орендодавцем.

Однак, починаючи з 2017 року позивач ОСОБА_1 не отримував в повному обсязі орендну плату за користування його земельною ділянкою в грошовій формі, зокрема за 2017-2020 роки жодного разу не отримував послуги з оранки, культивації присадибної ділянки та з поставки 1 тони соломи до його садиби.

Позивач вважав, що систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків за Договором оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є грубим порушенням його прав, оскільки він не отримав ті блага, на які розраховував, а також вважав, що є всі достатні підстави для розірвання договору оренди, так як систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків порушує принцип добросовісного виконання договірних зобов`язань.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив суд розірвати Договір оренди земельної ділянки, площею 4,120 га, кадастровий номер :02:024:0162, без номеру та дати, зареєстрований 17 березня 2005 року у Новомосковському державному кадастровому центрі за № 04:05:126:01399, з урахуванням змін та доповнень викладених у Додатковій угоді без номеру від 24 жовтня 2016 року та Додатковій угоді без номеру від 17 квітня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди), укладений між ОСОБА_1 та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», яке в подальшому безоплатно відступило свої права та обов`язки новому Орендареві ТОВ «АП «Придніпровське», а також вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», ТОВ «АП «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

ТОВ «АП «Придніпровське», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №130131, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №967 від 07 жовтня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №25547, належить земельна ділянка, площею 4,120 га, кадастровий номер :02:024:0162, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

У 2003 році між ОСОБА_1 (Орендодавцем) та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» (Орендарем) укладено Договір оренди земельної ділянки без номеру та дати (далі по тексту Договір оренди), зареєстрований 17 березня 2005 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04:05:126:01399, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №97820953 від 20 вересня 2017 року та №137299721 від 11 вересня 2018 року.

У відповідності до п. 1, 2.1, 2.3 Договору оренди, Орендодавець надав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,120 га терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів, з моменту державної реєстрації договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, відповідач ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» зобов`язався сплачувати Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотків від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13 вересня 2002 року, що становить 475,10 грн за один рік.

Договором у п. 2.2. абз. 2 передбачено, що вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі.

Строк видачі орендної плати: до 30 грудня кожного календарного року (абз. 5 п. 2.2 Договору).

Згідно з абз. 3 п. 2.2 Договору, Орендар гарантує продаж Орендодавцю сільськогосподарської продукції (зерно різне, м`ясо, поголів`я свиней та ВРХ та інше).

Відповідно до абз. 3 п. 3 Договору «Відповідальність сторін» Договору сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, Орендар несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення.

Згідно з п. 1.1. Договору оренди, сторонами погоджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка на день підписання Договору становила 31 673,00 грн.

На виконання п. 3 Договору оренди позивач в день підписання Договору оренди землі також підписав акт приймання передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ АФ «Олімпекс-Агро».

Судом встановлено, що 13 липня 2009 року Новомосковським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру було зареєстровано Додаткову угоду без номеру та дати до Договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», зареєстровану в реєстрі за №04:09:126:03947.

За змістом вказаної Додаткової угоди сторони погодили: продовжити термін дії Договору до 31 грудня 2021 року; збільшити розмір орендної плати у грошовій формі, а саме у розмірі 2 (двох) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 656,00 грн, а також передбачили проведення безкоштовного завезення Орендарем соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га; відшкодування Орендарем витрат на поховання; встановлення відповідальності Орендаря за заростання орендованої земельної ділянки бур`янами. Крім того, сторонами було погоджено, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, Орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до Договору оренди землі (п. 1, 4 Додаткової угоди).

Також Додатковою угодою встановлено, що у всьому іншому, що не передбачено даною угодою, сторони керуються Договором та діючим в Україні законодавством.

Крім того, судом установлено, що 24 жовтня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» укладено Додаткову угоду без номеру до Договору про оренду землі, зареєстровану 13 вересня 2017 року державним реєстратором Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Федоришиною О.В. (номер запису про інше речове право: 22417425, індексний номер: 37161843), що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №97820953 від 20 вересня 2017 року та №137299721 від 11 вересня 2018 року.

Згідно п. 1.1 Додаткової угоди від 24 жовтня 2016 року сторони вирішили продовжити строк дії Договору, змінивши п. 2.2 Договору оренди землі та виклали його в наступній редакції: «Договір укладено до 31 грудня 2028 року. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

В той же час, з огляду на те, що термін дії Договору оренди передбачений п. 2.3 Договору, а тому суд вважав, що фактично сторони внесли зміни та виклали в новій редакції саме п. 2.3 Договору «Термін дії Договору».

Згідно п. 1.2 Додаткової угоди від 24 жовтня 2016 року сторони вирішили збільшити розмір орендної плати, змінивши п. 5 Договору та викласти його перший абзац в наступній редакції: «За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 6,5% від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13 вересня 2002 року та Указу Президента України від 19 серпня 2008 року №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), що становить 7 033,96 грн, а також, на підставі попередньої заяви Орендодавця, проводить безкоштовну поставку 1 тонни соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, суд зауважував, що Договір оренди землі не містить п. 5, у зв`язку з чим вважав, що сторони внесли зміни та виклали в новій редакції саме п. 2.2 Договору оренди «Орендна плата».

Інші умови Договору оренди земельної ділянки залишились незмінними (п. 2 Додаткової угоди від 24 жовтня 2016 року).

Отже, сторони укладаючи спірний Договір оренди з урахуванням Додаткових угод від 2009 року, від 24 жовтня 2016 року визначили усі три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню). Додатково, за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить одноразова виплата на поховання.

Також судом встановлено, що 17 квітня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачами ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та ТОВ «АП «Придніпровське» було укладено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №97820953 від 20 вересня 2017 року та №137299721 від 11 вересня 2018 року.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року, зі згоди позивача (Орендодавця), відповідач ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» передає, а відповідач ТОВ «АП «Придніпровське» приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди.

Пунктом 4.1 Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року сторони погодили внести зміни в п. 4.1 Розділу ІV «Орендна плата», виклавши його у наступній редакції: «п. 2.2 За користування вказаною земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5% від грошової оцінки землі, що складає 8 116,11 грн.

В той же час суд звертав увагу, що п. 4 Договору оренди передбачає «Кінцеві положення», в той час як Розділ «Орендна плата» передбачена п. 2.2 Договору, а тому вважав, що фактично сторони внесли зміни та виклали в новій редакції саме п. 2.2 Договору «Орендна плата».

Крім того, пунктом 4.2 Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року сторони погодили внести зміни в п. 3.1 Розділу ІІІ «Строк дії договору», виклавши його у наступній редакції: «Договір діє до 31 грудня 2028 року, але в будь-якому випадку даний Договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем».

Разом з тим, як зазначалося вище, з огляду на те, що термін дії Договору оренди передбачений п. 2.3 Договору, а тому суд вважав, що фактично сторони внесли зміни та виклали в новій редакції саме п. 2.3 Договору «Термін дії Договору».

В день підписання Додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 17 квітня 2018 року сторони підписали акт прийому-передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ «АП «Придніпровське».

Як зазначено вище, укладений Договір (п.2.2. Договору з урахуванням Додаткових угод) станом на 17 квітня 2018 року (до укладення Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року) визначав три основні складові орендної плати за Договором, якими є: орендна плата у грошовій формі 2% від грошової оцінки землі, яка у 2016 році була збільшено до 6,5%, безкоштовна поставка 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га.

Таким чином, сторони укладаючи спірний договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню). Додатково, за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить одноразова виплата на поховання.

Водночас, укладаючи Додаткову угоду від 17 квітня 2018 року, сторони погодили виплату орендної плати виключно у грошовій формі в розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 8 116,11 грн. При цьому, суд зауважував, що Договором оренди та Додатковою угодою від 17 квітня 2018 року не передбачено надання відповідачем ТОВ «АП «Придніпровське» послуг з оранки, культивації присадибної земельної ділянки позивача та поставка соломи до садиби Орендодавця.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, беручи до уваги всі встановлені факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Пункт 3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією із загальних засадад цивільного законодавства свободу договору.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України).

Частина 1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» відносить до істотних умов договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Встановлює, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За ст.ст.21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Абзац 5 ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто, систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі №183/1749/17 Верховний Суд України зробив висновок про те, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що у договорі, з урахуванням додаткової угоди, визначено три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню). Разом з тим, відповідачами в повному обсязі не сплачена орендна плата за період 2017-2020 роки, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є помилковим.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

У справі, яка переглядається, на підтвердження виплати орендної плати у грошовому виразі за 2017 рік, відповідачем ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» надано: відомість на виплату грошей №8 від 14 березня 2017 року на суму 1 500,00 грн; відомість на виплату грошей №б/н від 20 липня 2017 року на суму 1 506,00 грн; відомість на виплату грошей №б/н від 09 листопада 2017 року на суму 1 885,00 грн; та відомість на виплату грошей №9203 від 11 грудня 2017 року на суму 2 268,00 грн, а всього 7 159,00 грн.

В той же час, суд першої інстанції мотивовано не взяв до уваги в якості доказу на підтвердження виплати орендної плати за 2017 рік відомість на виплату грошей №8 від 14 березня 2017 року на суму 1 500,00 грн, оскільки зазначена сума була надана відповідачем ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро» згідно до п. 2.1 договору позики №б/н, укладеного між ним і позивачем ОСОБА_1 у 2017 році, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» було сплачено орендну плату за 2017 рік в сумі 5 659,00 грн (7 159,00 грн 1 500,00 грн (сума за договором позики)).

Водночас, відповідачем ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро» у суді першої інстанції не спростовано, що ним у 2017 році не надавались послуги з оранки, культивації присадибної земельної ділянки позивача та поставка соломи до садиби орендодавця, передбачені Додатковою угодою №б/н від 2009 року та Додатковою угодою від 24 жовтня 2016 року.

Отже, відповідачем не здійснено виплату з орендної плати в повному обсязі за 2017 рік, зокрема, не підтверджено, що здійснювалась оранка, культивація присадибної земельної ділянки позивача та поставка соломи до садиби орендодавця за вказаний період.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро» було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин за період 2017 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до спірних правовідносин за період 2017 року належить застосувати строк позовної давності.

Також колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правовідносин за період з 2018-2020 роки, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ТОВ «АП «Придніпровське» були надані докази на підтвердження виплати орендної плати за 2018- 2020 роки, а саме:

- за 2018 рік на суму 1 500,00 грн (відомість на виплату готівки №1 від 16 квітня 2018 року); на суму 871,00 грн (відомість на виплату готівки №4 від 07 квітня 2018 року); на суму 1 140,00 грн (відомість на виплату готівки №1666 від 03 липня 2018 року); на суму 3 692,00 грн в рахунок орендної плати видано кукурудзу 1 055 кг (відомість по видачі в рахунок орендної плати №б/н від 02 жовтня 2018 року); на суму 3 800,00 грн (відомість на виплату готівки №2513 від 24 листопада 2018 року); на суму 2 177,82 грн (відомість на виплату готівки №9 від 30 листопада 2018 року), а всього за 2018 рік 13 180,82 грн (переплата 5 064,71 грн). Отже, заборгованість по орендній платі за 2018 рік відсутня;

- за 2019 рік на суму 3 850,00 грн в рахунок орендної плати видано пшеницю 1 100 кг (відомість по видачі в рахунок орендної плати №б/н за серпень 2019 року); на суму 2 8901,00 грн в рахунок орендної плати видано кукурудзу 850 кг (відомість по видачі в рахунок орендної плати №б/н від 13 листопада 2019 року), а всього за 2019 рік сплачено 6 740,00 грн, в той час як за Договором складає 8 116,11 грн, тобто, заборгованість за 2019 рік складає 1 376,11 грн;

- за 2020 рік на суму 8 585,00 грн (відомість на виплату готівки №9 від 17 листопада 2020 року), переплата 594,89 грн, а тому заборгованість по орендній платі за 2020 рік відсутня.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача про те, що докази на виплату орендної плати, в яких містяться посилання на інший договір або взагалі відсутні посилання на договір є неналежними, адже позивач ОСОБА_1 , отримуючи від Товариства грошові суми ставив свій підпис, у останнього цієї миті не виникало будь-яких питань з приводу невірної дати договору оренди або відсутності посилань на нього, крім того стороною позивача під час розгляду справи не порушувалося питання щодо недійсності підпису позивача ОСОБА_1 .

Отже, сума орендної плати за спірні періоди, що підлягала виплаті складає 24 348,33 грн (8 116,11 грн (орендна плата за рік) х 3 роки). При цьому, відповідачем ТОВ «АП «Придніпровське» всього сплачено 28 505,82 грн, а тому, враховуючи переплату у 2018 році в сумі 5 064,71 грн та у 2020 році в сумі 594,89 грн, заборгованість за спірні періоди з орендної плати у грошовій формі відсутня, а навпаки на день подання позову існує переплата на суму 4 157,49 грн.

Крім того, судом першої інстанції було правильно враховано, що між позивачем і відповідачем ТОВ «АП «Придніпровське» зобов`язання з оренди землі виникли з 2018 року та сплачена останнім у 2018 та 2020 роках орендна плата в більшому розмірі не може вважатися такою, що виплачена за попередні роки, коли Орендарем виступав відповідач ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», а тому колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд обґрунтовано вважав переплату у 2018 році в сумі 5 064,71 грн, як виплату орендної плати наперед, тобто, на майбутнє. Зазначене також стосується переплати у 2020 році в сумі 594,89 грн.

Так, орендна плата є однією із трьох законодавчо визначених істотних умов договору оренди, передбачених ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору. Також у договорі сторони мають закріпити такі умови щодо орендної плати, як розмір, індексація, спосіб та умови розрахунків, строки сплати, порядок унесення і перегляду, а також відповідальність за несплату.

У ст.21 Закону України «Про оренду землі» прописано, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Проте, чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій ст.14 Закону України «Про оренду землі».

Водночас, беручи до уваги приписи ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином, внесення Орендарем коштів за майбутні періоди буде обґрунтованим та вважатиметься орендною платою за користування земельною ділянкою за договором оренди землі, якщо в договорі: або міститься положення права Орендаря сплачувати орендну плату за майбутні періоди (достроково); або взагалі нічого не сказано про таку можливість.

Судом першої інстанції було встановлено, що такі положення в спірному Договорі з урахуванням Додаткових угод відсутні, а тому, враховуючи положення ст.531 ЦК України, доказі, які свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 погодився на отримання орендної плати наперед, тобто, за майбутні періоди, а також дії Орендаря, який сплатив вказану суму, місцевий суд дійшов правильного висновку, що сторони погодили у письмовій формі вказаний порядок сплати орендної плати, і цей порядок було ними реалізовано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо систематичного невиконання умов Договору в частині надання послуг з оранки і культивації присадибної ділянки та завезення соломи до садиби Орендодавця, колегія суддів вважає неспроможними, з наступних підстав.

Як зазначалося вище, укладений Договір, з урахуванням Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року, визнаного сторонами факту збільшення розміру Орендної плати визначає одну основну складову орендної плати за Договором, якою є орендна плата у грошовій формі, яка за згодою сторін може здійснюватися у натуральній формі відповідно до грошового еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Так, в судовому засіданні місцевим судом встановлено, що ТОВ «АП «Придніпровське» не порушувало строки виплати орендної плати за спірним Договором оренди землі у періоди 2018-2020 роки та орендна плата у грошовому виразі за 2018-2020 роки сплачена в повному обсязі.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог ні до суду першої, ні до апеляційної інстанції не надав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, адже ТОВ «АП «Придніпровське» виконало зобов`язання з виплати орендної плати позивачу у грошовому виразі за 2018-2020 роки у строки, передбачені Договором оренди та Додатковою угодою від 17 квітня 2018 року, а передбачене договором право Орендодавця на її своєчасне отримання не порушене, тому відсутні підстави для розірвання Договору оренди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки міськрайонний суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу та надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, в цілому зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова