№ 207/2732/23
№ 2/207/762/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.,

при секретарі Пономаренко В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янська міська рада, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що набула право проживання та користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Плетенко К.Ю. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Кам`янська міська рада, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що набула право проживання та користування жилим приміщенням.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представником позивачки вказано, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбних відносинах з 07 березня 1997 року по 04 квітня 2000 року.

Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька постійно проживала та була зареєстрована з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 вселилась у квартиру за згодою відповідача ОСОБА_2 в березні 2019 року, проживала без реєстрації за вказаною адресою. З цього часу позивач з відповідачем і донькою проживали разом, вели спільне господарство, відповідач працював. Згодом відповідача було призвано на військову службу під час загальної мобілізації, через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року. 20 вересня 2022 року позивач з донькою отримали сповіщення з Кам`янського РТЦК та СП про те, що ОСОБА_2 під час ведення бойових дій безвісті зник 18 вересня 2022 року, поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області. По теперішній час місце перебування відповідача не відоме. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла донька позивача ОСОБА_3 . З цього часу позивач проживає у квартирі сама.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є двокімнатною загальною площею 27,50 м.кв.. Квартира не приватизована та перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Кам`янське. Відповідач ОСОБА_2 є квартиронаймачем згідно договору найму жилого приміщення.

Зазначена квартира є єдиним місцем фактичного проживання позивача. Цю квартиру позивач вважала та вважає своєю, мешкає у квартирі по теперішній час, сплачує комунальні послуги, ремонтує, утримує її в належному технічному стані, тобто відноситься як до свого майна, іншого місця проживання позивач не має, зазначена квартира є постійним місцем проживання позивача, що підтверджується доданим до позовної заяви Актом №523 від 22.05.2023 року про проживання без реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.03.2019 року по теперішній час.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності. В задоволенні позовних вимог не заперечував. Рішення просив ухвалити на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення про час та дату розгляду справи.

Представник третьої особи Кам`янської міської ради в особі Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста в судове засідання не з`явився, надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Рішення просив винести згідно чинного законодавства.

Суд, заслухавши сторони по справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 перебували з 07 березня 1997 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04 квітня 2000 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Витягу з Наказу №46 від 01.03.2022 року солдата ОСОБА_2 призначено стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з 01.03.2022 року зараховано до списків особового складу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Сповіщення сім`ї №5026 від 20.09.2022 року солдат ОСОБА_2 , 1974 р.н. під час ведення бойових дій безвісті зник 18 вересня 2022 року, поблизу н.п. Бахмут Донецької області.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради №19/639 від 22.01.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.01.1995 року по теперішній час.

Відповідно до Витягу з Наказу №38 "ОД" від 30.03.2016 року Про зміну договору найму жилих приміщень, в якому зазначено, що КЖеП "Оріон" змінити договори найму жилих приміщень на громадян - ОСОБА_2 - склад сім`ї 1 особа, двокімнатна квартира жилою площею 27,50 м2 по АДРЕСА_2 у зв`язку зі смертю наймача.

Згідно Акту про проживання без реєстрації №523 від 22.05.2023 року наданого КП КМР "Добробут" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 01.03.2019 року по теперішній час.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №333330482 від 24.05.2023 року за ОСОБА_1 право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина третя статті 77 ЦПК України).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем проживання є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Житлові правовідносини щодо забезпечення прав громадян на житло, належне використання і схоронність житлового фонду встановлені Житловим кодексом України.

У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до норм ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За вимогами ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Згідно п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, визначеного у постанові від 11 липня 2012 року по справі № 6-60цс12, з урахуванням положень статей 64, 65 ЖК України осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.1 і 2 ст. 64 ЖК). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Так, у рішенні ЄСПЛ у Справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява № 30856/03) у п. 40 зазначено, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п. 36, ECHR 2004-XI (витяги).

П. 41. зазначеного рішення - Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50).

У п. 42 Рішення - Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. рішення від 18 грудня 2008 р. у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).

Згідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

У відповідності до ч. 2 ст. 106 ЖК України, у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачемза договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає і користується, як член родини особи, яка була зареєстрована і проживала у квартирі по АДРЕСА_2 , також вона не має у власності або користуванні іншого житла, а тому, виходячи зі змісту ст. 47 Конституції України, ч. 1 ст. 64, ч. 2 ст. 65, ст. 106 ЖК України, за період понад 4 роки, набула право на користування спірної квартирою.

За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, тому, позов про визнання особи такою, що набула право проживання та користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янська міська рада, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що набула право проживання та користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , право проживання та користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для подальшої реєстрації за цією адресою.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.О.Бистрова