ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4849/23 Справа № 243/3035/22 Суддя у 1-й інстанції - Дюміна Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу 243/3035/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, з апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2023 року ухвалене у складі судді Дюміної Н.О., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою в інтересах про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, в обґрунтування якої зазначила, що її мати - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті залишилася спадщина у виді недоотриманої пенсії за період з квітня 2016 по червень 2018. На запит нотаріуса органом Пенсійного фонду України було надано відомості щодо наявності недоотриманої пенсії за період з 07.10.2017 по 30.06.2018 у сумі 38650,37 грн., з вказівкою, що нарахування здійснювалося відповідно до вимог ч.1 ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Таким чином відповідачем не визнається за позивачем право власності на недоотриману ОСОБА_2 суму пенсії за період з 01.04.2016 по 06.10.2017, відомостей ані про наявність недоотриманої пенсії за цей період, ані про її розмір відповідачем нотаріусу не надано.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, посилаючись на положення ст.ст.328, 1216, 1218, 1227 ЦК України та ст.52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зазначаючи, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Посилаючись на порушення своїх прав позивач просив стягнути на свою користь в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію, що була нарахована за період з 01.04.2016 по 06.10.2017 та належала ОСОБА_2 , але не була отримана нею за життя.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2023 року позовні вимоги задоволено визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.04.2016 по 18.10.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.04.2016 по 18.10.2017. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати ухваливши рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач прийнявши спадщину має право на виплату суми з урахуванням трирічного строку перед днем звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті включно. Право на нарахування пенсії не входить до складу спадщини, норми ст.52 Закону №1058 стосуються вже нарахованих (належних на час смерті) пенсіонеру сум. Оскільки померлий за життя не вжив заходи щодо своєчасного нарахування та отримання нарахованої пенсії, то він не скористався своїм правом на отримання належних йому сум пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.10.1968.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.05.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Луганську у віці 90 років.

08.10.2020 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьовим І.С. видане свідоцтво про право на спадщину № 6684 спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових коштів у виді недоотриманої пенсії в сумі 38650,37 грн.

Відповідно до відомостей ГУ ПФУ в Донецькій області, наданих на запит позивача, недоотримана пенсія по пенсійній справі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 07.10.2017 по 30.06.2018 була виплачена у березні 2021 року. Сума недоотриманої пенсії розрахована у відповідності до ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За період з 01.04.2016 пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась, за поновленням пенсійних виплат не зверталася, пенсійну справу знято з обліку у зв`язку зі смертю пенсіонера.

За відомостями Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих на виконання ухвали суду, по пенсійній справі ОСОБА_2 05.11.1982 призначено пенсію за віком. Розмір призначеної пенсії становить 3950,01 грн. (станом на дату останнього нарахування 01.03.2021). За життя ОСОБА_2 останню пенсійну виплату в сумі 2355,43 грн. було здійснено в березні 2016 року. За період з 01.04.2016 по вересень 2017 включно пенсія не виплачувалась, у графі призначена сума містяться позначки 0. 11.03.2021 було виплачено позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину недоотриману пенсію в сумі 33256,54 грн. за період з жовтня 2017 по червень 2018.

Як вбачається з відомостей, наданих відповідачем 17.01.2023р., на виконання ухвали суду першої інстанції від 07.12.2022, за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 )? ?перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м.Бахмут та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії за життя ОСОБА_2 проведена по березень 2016 року. З 01.04.2016 виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась. Пенсійна справа знята з обліку з 01.07.2018 у зв`язку зі смертю пенсіонерки 08.06.2018 року. У вересні 2020 року на запит приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. Головним управлінням надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 38650,37 грн з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми Звернення 20.10.2020 року із заявою №9536 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 через довірену особу ОСОБА_5 , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності та представляла інтереси спадкоємця. За результатом розгляду наданих документів проведено поновлення пенсії померлої ОСОБА_2 та нарахована сума недоотриманої пенсії в розмірі 33256,54 грн за період з 19.10.2017 по 30.06.2018 з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058, яка виплачена в березні 2021 року. Нарахування, виплата та облік пенсійних коштів за даними ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплата пенсій (ППВП) за період з 01.04.2016 року по 18.10.2017 року ОСОБА_2 не проводились.

Відповідачем додатково на виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів у листі від 23.02.2023 зазначено, що правильний період, за який ОСОБА_1 було виплачено недоотриману пенсію на підставі свідоцтва про право на спадщину, - з 19.10.2017 по 30.06.2018, а у відповіді, наданій на запит позивача, було допущено описку. Сума призначеної пенсії спадкодавця за період з 01.04.2016 по 18.10.2017 не нараховувалась та не обліковувалась.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за життя мати позивача недоотримала пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії. При цьому ненадання відповідачем відомостей про розмір цієї пенсії не має бути перешкодою для належного захисту порушеного права позивача. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, але з урахуванням неможливості обчислення розміру недоотриманої пенсії через ненадання відповідачем належних відомостей і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачем права на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.04.2016 по 18.10.2017 та зобов`язання відповідача виплатити позивачеві недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.04.2016 по 18.10.2017.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218, ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно положень ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(надалі - Закон).

Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч.ч.2, 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі № 750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19, від 23 лютого 2022 року по справі № 428/10113/20.

Апеляційний суд також зазначає, що не охоплення свідоцтвом всієї суми, яка була не виплачена померлому за життя, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Крім того, апеляційний суд підкреслює, що фактично свідоцтво про спадщину було видано на меншу суму у зв`язку з наданням відповідачем даних, що не відповідали фактичній дійсності.

Тобто, оскільки відповідач не визнав наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем з огляду на вимоги ст.46 вищезазначеного Закону №1058, відомостей про спірну заборгованість нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не надав, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливили виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва, отже додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається, як вірно зазначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: