НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 вересня 2023 рокуСправа № 322/1195/23

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С. розглядаючи у порядку письмового провадження заяву позивача про відвід судді у цивільній справі

за позовом:ОСОБА_1
до:Фермерського господарства «Партнер»
про:усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та повернення земельної ділянки,

встановив:

07.08.2023 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов.

Ухвалою судді від 14.08.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 13.09.2023.

У підготовчому засіданні 13.09.2023 позивачем було заявлено усний відвід судді Гасанбекову С.С., мотивований тим, що представник відповідача ОСОБА_2 був суддею Новомиколаївського районного суду Запорізької області, а відтак позивач має сумніви в об`єктивності та неупередженості суду під час розгляду цієї справи.

Ухвалою суду від 13.09.2023 в задоволенні заяви про відвід було відмовлено.

15.09.2023 позивач подав до суду заяву про відвід судді Гасанбекова С.С., в обґрунтування якої зазначив таке.

13.09.2023 в судовому засіданні позивачем було встановлено, що представником відповідача ФГ «Партнер» є адвокат Шиш Антон Борисович. Раніше про таке представництво позивачу не було відомо. Тому, позивачем було заявлено про відвід судді Гасанбекову С.С., відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України.

13.09.2023 суддею Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбековим С.С. було відмовлено у задоволенні заяви про відвід.

Але незважаючи на таку відмову, позивач вважає, що суддя Гасанбеков Сергій Сергійович не може брати участь у розгляді вказаної цивільної справи і підлягає відводу, оскільки, позивач має сумніви в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи.

Адвокат Шиш Антон Борисович, представник ФГ «Партнер», був суддею Новомиколаївського районного суду Запорізької області та 25.01.2022 звільнений з посади судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Окрім того, ОСОБА_2 був головою Новомиколаївського районного суду Запорізької області, що вбачає підвищену шану та повагу з боку суддів Новомиколаївського районного суду Запорізької області, здійснення організаційно- розпорядчих функцій щодо інших працівників суду, в тому числі і суддів. Під час його перебування на посаді судді та головуванні, працював і суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції, та ст. 2, ч. 1 ст. 8 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Стаття 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що «питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується заїздом суддів України».

Стаття 15 Кодексу суддівської етики встановлює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. «Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи».

Такі самі вимоги до поведінки Судді знайшли своє відображення в міжнародному документі, затвердженому Резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (Бангалорські принципи діяльності судді).

Вони викладені у формі цінностей і мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони мають використовуватися суддями як керівництво, а судовою системою як основа для регламентації поведінки суддів.

Вони також покликані сприяти кращому розумінню й підтримці судової гілки влади з боку представників виконавчої та законодавчої влади, а також адвокатів і суспільства в цілому. Ці принципи передбачають відповідальність суддів за свою поведінку перед певними інституціями, заснованими з метою забезпечення дотримання судових стандартів, які самі є незалежними й неупередженими і покликані посилювати, а не применшувати значимість існуючих правових норм і правил поведінки, що зобов`язують суддів.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду (Білуха проти України, 2006).

Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) /ВП), § 98).

Також, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові №277/599/15-к 17.09.2019, будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Підставою заявлення судді відводу, згідно із заявою є намір уникнення подальших сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З метою забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний та неупереджений розгляд справи і недопущення недовіри до правосуддя, позивач вважає за необхідне заявити відвід судді Гасанбекову С.С.

Раніше подана заява про відвід вказаного судді не містила вищевказаного обґрунтування, а тому позивач вважає, що дану заяву не можна вважати поданою з аналогічних підстав.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви про відвід, суддя виходить з такого.

За приписами статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1); якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала, та у такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються (ч. 5); питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7); суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ч. 8); за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 11).

Станом на 15.09.2023 в Новомиколаївському районному суді Запорізької області правосуддя здійснюють два судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

З огляду на викладене, зазначена позивачем обставина, що представник відповідача був суддею Новомиколаївського районного суду Запорізької області, сама по собі не є достатньою підставою для відводу судді. Позивач не навів будь-якого обґрунтування того, як ця обставина може впливати на неупередженість або об`єктивність судді.

З аналогічних підстав позивачем було заявлено відвід судді Гасанбекову С.С. 13.09.2023. В заяві про відвід судді Гасанбекова С.С. від 15.09.2023 позивач, також не навів будь-якого обґрунтування своїх сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді, а лише послався на практику Європейського суду з прав людини. Додаткове посилання позивача на те, що суддя Шиш А.Б. обіймав адміністративну посаду голови суду, судом не береться до уваги, адже з 30.07.2020, тобто ще до звільнення судді ОСОБА_2 у відставку, адміністративну посаду голови суду обіймає суддя Гасанбеков С.С.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем відвід є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 36, 40, 260, 261, 263, 272 ЦПК України, суддя

ухвалив:

1.Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гасанбекова Сергія Сергійовича.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.С. Гасанбеков