ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/3198/21

провадження № 22-ц/4809/685/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участі секретаря Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вишні Ганни Вікторівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2023 року у складі судді Павелко І. Л. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити такі способи участі у вихованні малолітньої дитини:

-забирати доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вихідні: в п`ятницю о 17:30 год. з ночівлею за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та повертаючи до постійного місця проживання дитини у суботу о 18-00 год., а також в святкові дні та дні народження, забираючи напередодні свята о 17:30 год. та повертаючи до постійного місця проживання дитини о 17-00 год. у святковий день; літні канікули щорічно друга половина літа з 12 липня по 28 серпня проводити спільний відпочинок з батьком з можливістю проживання у батька, 1/2 весняних, та 1/2 осінніх канікул проживання з батьком;

-необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною;

-порядок спілкування батька з дитиною відбуватиметься з урахуванням стану здоров`я, режиму дня та харчування, дотримання гігієни для дітей відповідного віку;

-якщо дитина захворіє, то за погодженням з матір`ю дитини, батько може брати лікарняний по догляду за хворою дитиною;

-спілкування відбуватиметься без участі матері, якщо інше не погоджено між батьками.

Позовна заява мотивована тим, що з серпня 2019 року відповідач безпідставно, протиправно та не обгрунтовано чинить ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною та взятті участі у її вихованні, а саме не дає йому можливості спілкуватися, зустрічатися з донькою, брати її до себе додому та на прогулянки по місту.

ОСОБА_1 зазначав, що батьківських прав він не позбавлений, свою доньку любить і від її грошового утримання ніколи не відмовлявся, жодного зауваження від органів опіки та піклування не має, отримує стабільний дохід, позитивно характеризуюся за місцем роботи, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів ніколи не притягувався та жодних шкідливих звичок не має. Крім того, у позивача наявні всі задовільні умови для проживання, навчання та відпочинку їхньої дитини, а також є можливість забезпечення її самоізоляції від ризику захворювання на COVID-19.

На неодноразові прохання надати позивачу можливість бачитись з дитиною ОСОБА_2 відмовляє, при цьому жодних причин і мотивів своєї відмови не повідомляє, що суперечить інтересам дитини, а тому позивач звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Усунено ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з донькою - визначивши наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: щосереди з 14-00 до 16-00, щосуботи з 10 -00 до 18 -00.; у святкові дні та день народження дитини, канікули за попередньою домовленістю між батьками та з урахуванням стану здоров`я дитини та її думки (бажання).

Необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не порушуючи режиму навчання та відпочинку дитини.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 905 грн, а судовий збір в розмірі 3 грн на користь держави.

Рішення суду мотивоване тим, що покладати на позивача обов`язок забирати та повертати доньку після спілкування з нею буде порушенням його прав, а побачення з донькою на свята та в її день народження та половину канікул без її згоди і бажання, буде порушенням прав дитини, її життя та здоров`я.

За заких обставин враховуючи висновок виконавчого комітету Кропивницької міської ради, суд першої інстанції вважав за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Вишня Г. В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просить рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спосіб спілкування, який було встановлено в оскаржуваному рішенні не відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки спілкування є обмеженим, а часів спілкування недостатньо, щоб налагодити контакт з дитиною.

Крім того, суд не мотивував, чому саме таким чином визначив порядок спілкування, а не той, що просив позивач.

Вийшовши за рамки позовних вимог та встановивши умови виконання рішення, суд першої інстанції перебрав на себе повноваження стадії виконавчого провадження.

Також, не відомо на яких підставах суд відкинув як доказ психологічний висновок та відеодиск, а висновки виконавчого комітету Кропивницької міської ради, на який він посилався, не відповідають інтересам малолітньої дитини.

Суд першої інстанції при винесенні рішення також не взяв до уваги обставини, викладені в позові, щодо ставлення ОСОБА_1 до доньки та виконання свого батьківського обов`язку.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від адвоката Міхальової В. В., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2023 року без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу від Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Вишня Г. В. підтримала доводи апеляційно скарги, представник ОСОБА_2 адвокат Міхальова В. В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Представник Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявсяь належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , про що 05.06.2013 складено відповідний актовий запис № 963, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, рішення набрало законної сили 05.05.2016.

Згідно довідки за № 1643 від 21.04.2021, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційної організації № 4 Кропивницької міської ради», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до характеристики № 26 від 21.04.2021, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційної організації № 4 Кропивницької міської ради», до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 за час мешкання за вищевказаною адресою скарг та претензій від мешканців будинку не надходило.

Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 10ААЖ № 301111, виданого Департаментом охорони здоров"я Кіровоградської облдержадміністрації КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наркологічних захворювань не виявлено (профогляд).

Згідно довідки виданої КЗ «Кіровоградською обласною психіатричною лікарнею психоневрологічне диспансерне відділення» б/н від 29.01.2021, що ОСОБА_1 , на диспансерному обліку не перебуває та за медичною допомогою не звертався.

Висновком Виконавчого комітету Кропивницької міської ради за № 4601/49-05-24 від 16.09.2021 запропоновано за доцільне визначити наступні способи участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з нею, а саме: щосереди з 14-00 до 16-00, щосуботи з 10-00 до 18-00.; у святкові дні та день народження дитини за попередньою домовленістю між батьками.

Відповідно до Витягу з протоколу № 29 засідання комісії з питань захисту прав дитини рекомендовано батькам з дитиною звернутися до психолога для з`ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків.

Рецензією ОСОБА_5 на Висновком психолога за № 22/0721 встановлено, що він не відповідає вимогам психологічного дослідження, створений із багатьма процедурними помилками й в цілому не відповідає принципам науковості, компетентності, об`єктивності, а тому не може бути представленим для здійснення об`єктивних рекомендацій.

Рецензією ОСОБА_5 на Висновок психолога ОСОБА_6 встановлено, що він відповідає вимогам що висувається до проведення та оформлення психологічної експертизи й рекомендований до розгляду комісією з питань захисту прав дитини.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини першої статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно із статтею 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05 лютого 2021 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (том 1 а. с. 13).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року (справа № 404/8693/15-ц) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , зареєстрований 01.10.2011 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 553, розірвано (том 1 а. с. 12).

Висновком Виконавчого комітету Кропивницької міської ради за № 4601/49-05-24 від 16.09.2021 запропоновано за доцільне визначити наступні способи участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з нею, а саме: щосереди з 14-00 до 16-00, щосуботи з 10 -00 до 18 -00.; у святкові дні та день народження дитини за попередньою домовленістю між батьками (том 2 а. с. 5-6).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що встановлення вказаного графіку спілкування із дитиною позивачем буде суперечити інтересам дитини.

Встановлений судом графік спілкування батька з дитиною повинен бути ясним, практично здійсненним та зрозумілим для обох батьків. Суд при визначенні графіка бере до уваги фактори, такі як вік дитини, потреби та обставини обох батьків, розклад роботи і відстань між їхніми місцезнаходженнями. Графік спілкування має створювати можливість для здорового зв`язку між батьком і дитиною, підтримувати родинні зв`язки та сприяти благополуччю дитини.

Аналізуючи наданий до суду першої інстанції висновок виконавчого комітету Кропивницької міської ради, суд приходить до висновку, що визначаючи спосіб у вихованні та спілкуванні з дитиною, орган опіки та піклування з метою забезпечення балансу прав на спілкування батька з малолітньою донькою та налагодження батьківського контакту з дитиною, запропонував графік спілкування батька з дитиною, визначивши способи такого спілкування з врахуванням природних потреб дитини, її інтересів та особистого бажання.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано визначив способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради.

Отже, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною, подані докази в їх сукупності, враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, суд першої інстанції встановив такий графік спілкування батька з дитиною, який як найкраще забезпечує права дитини.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що побачення з донькою на свята та в її день народження та половину канікул без її згоди і бажання, буде порушенням її прав.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що спосіб спілкування, який було встановлено в оскаржуваному рішенні не відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки спілкування є обмеженим, а часів спілкування недостатньо, щоб налагодити контакт з дитиною.

Суд зазначає, що судове рішення щодо участі ОСОБА_1 у вихованні його доньки не обмежує право позивача на спілкування з дитиною в інші періоди, якщо відповідач згоден на це.

Позивач також має право запропонувати інші форми або зміни у графіку спілкування з дитиною, враховуючи її вік, потреби та інтереси, включаючи встановлення часу для спільного проведення відпочинку.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, викладені в позові, оскільки надані позивачем докази, що стосуються його стану здоров`я, характеристики за місцем проживання та умов, в яких він проживає, були враховані при винесені скажуваного рішення.

Безпідставними є також посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що не відомо на яких підставах суд відкинув як доказ психологічний висновок, оскільки судом першої інстанції було надано оцінку висновкам психологів, наданих сторонами, та правильного зазначено, що вони ніякого значення для визначення участі батька у вихованні доньки не мають.

Суд не приймає доводи апеляційної скарги про вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог із таких мотивів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

У справі, що переглядається, предметом позову є установлення порядку участі батька у вихованні дитини.

При цьому тлумачення частини другої статті 159 СК України дає підстави для висновку, що саме на суд покладено обов`язок з визначення конкретних способів участі одного з батьків у вихованні дитини, періодичності побачень з дитиною, можливості їх спільного відпочинку, місця та тривалості спілкування батьків з дитиною.

З урахуванням наданих суду повноважень у цій категорії справ установлення судом першої інстанції способу участі відповідача у вихованні доньки, що відповідає способу, визначеному у висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 16 вересня 2021 року № 4601/49-05-24, не свідчить про вихід суду за межі позовних вимог та порушення принципу диспозитивності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд маєвиконатиобов`язокщодообґрунтуваннярішення, може бути різною в залежностівід характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розглядуапеляційноїскарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судовихвитрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вишні Ганни Вікторівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20.07.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник