УХВАЛА

Іменем України

29.09.2023 Справа №607/15367/23 Провадження № 2/607/3025/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі судді Марциновської І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша Тернопільська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання недійсним заповіту,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша Тернопільська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання недійсним заповіту.

29.09.2023 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Никитюк Р.І., подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що предметом даного позову є визнання недійсним заповіту, вчиненого ОСОБА_3 на користь відповідача та посвідченого приватним нотаріусом в окрузі Кук, штат Іллінойс, США, Долинкою В.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Зважаючи на вимоги чинного ЦК України, нотаріус зобов`язаний видати спадкоємцю, тобто відповідачу, свідоцтво про право на спадщину після 6 місяців з часу відкриття спадщини. В свою чергу, отримане свідоцтво про право на спадщину та відповідна реєстрація права власності на нерухоме майно надасть відповідачу можливість розпоряджатись спадковим майном, що в подальшому у випадку задоволення позову може ускладнити ефективний захист прав позивача та стане перешкодою у відновленні таких прав.

При цьому у позовній заяві позивач вказала відповідачем ОСОБА_2 . Такі ж відомості зазначені судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Разом з тим з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 встановлено, що спадкоємцем останнього є ОСОБА_4 . Вказані обставини вказують на необхідність здійснення заміни відповідача у справі. Однак судове засідання призначено лише на 17.10.2023, а тому до моменту розгляду клопотання про заміну відповідача існує вірогідність того, що ОСОБА_4 буде видано свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого остання здійснить реєстрацію права власності на спадкове майно та матиме можливість його відчужити.

За таких підстав відповідно до ст. 150 ЦПК України позивач просить заборонити державному нотаріусу Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Попіль З.З. та іншим державним нотаріусам вказаної нотаріальної контори видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі № 607/15367/23.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи заявника, викладені у заяві, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд встановив, що предметом даного позову є визнання недійсним заповіту, вчиненого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та посвідченого приватним нотаріусом в окрузі Кук, штат Іллінойс, США, Долинкою В.

Так, в силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість у подальшому виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначила, що нотаріус зобов`язаний видати спадкоємцю, тобто відповідачу, свідоцтво при право на спадщину після 6 місяців з часу відкриття спадщини. В свою чергу отримане свідоцтво про право на спадщину та відповідна реєстрація права власності на нерухоме майно надасть відповідачу можливість розпоряджатись спадковим майном, що в подальшому у випадку задоволення позову може ускладнити ефективний захист прав позивача та стане перешкодою у відновленні таких прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (далі за текстом Закон) нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Так, ч. 1 ст. 67 Закону визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Поряд з цим за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом (ч. 4 ст. 42 Закону).

Системний аналіз зазначених вище положень закону свідчить про те, що за наявності обґрунтованої письмової заяви заінтересованої особи, якою у даному випадку є ОСОБА_1 , яка звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, вчинення будь-якої нотаріальної дії в межах конкретної спадкової справи, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину кожному зі спадкоємців, зупиняється до вирішення справи судом.

При цьому законодавець не ставить зупинення вчинення нотаріальних дій в залежність від особи, до якої пред`явлений позов, а визначає, що зупинення вчинення нотаріальних дій залежить від оспорювання самого права або факту у межах конкретної спадкової справи, про посвідчення якого просить інша особа.

Так, з матеріалів спадкової справи вбачається, що 29.08.2023 ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулась з заявою до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України при відкладення вчинення нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що нотаріус на підставі ст. 42 Закону зобов`язаний зупинити вчинення усіх нотаріальних дій в межах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням у даній цивільній справі про визнання недійсним заповіту.

Відтак доводи заявника про те, що до вирішення судом питання про заміну відповідача ОСОБА_4 матиме можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, суперечать зазначеним вище вимогам Закону.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а відтак і про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 77-80, 89, 149-153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша Тернопільська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання недійсним заповіту відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська