_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/213/23
УХВАЛА

про поворот виконання рішення суду

18.07.2023

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду по цивільній справі № 520/17217/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення неустойки по несплаті аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2023 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 42 401,61 грн. в порядку повороту виконання судового рішення від 19.02.2015р. по справі № 520/17217/13-ц. Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) з державного бюджету України 4 240,16 грн. виконавчого збору, стягнутого у надмірному обсязі за рішенням від 19.02.2015р. по справі № 520/17217/13-ц. Стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) 12 959,84 грн. безпідставно стягнутих у виконавчому провадженні № 49391854 грошових коштів.

В обґрунтування свої вимог посилається на те, що з метою захисту своїх прав необхідно стягнути з ОСОБА_2 , одержані нею від відповідача, на підставі скасованого рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/17217/13-ц від 19.02.15 року, грошові кошти в сумі 42 404,61 гривень та вирішити інші питання повороту виконання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання з`явився заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , які заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник позивача по справі ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала законності вимог щодо повороту виконання рішення суду, в свою чергу звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання виконання ухвали терміном на 12 місяців.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає заяву про поворот виконання рішення суду підлягаючою частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.12.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за весь час прострочення станом на день винесення рішення у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів. Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 61 837, 09 гривень. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 228,80 гривень.

З метою виконання даного рішенні позивачу було видано виконавчий лист № 520/17217/13-ц.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив допустити поворот виконання рішення суду в частині неустойки.

26 грудня 2022 року Одеський апеляційний суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, Рішення Київського районного суду м.Одеси від 19 лютого 2015 року скасували, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 за участю органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено; позовні вимоги ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 за участю органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 19 435 грн. 48 коп.

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2 подала касаційну скаргу. Постановою Верховного суду від 26.04.2023 року по даній справі касаційну скаргу було залишено без задоволення, рішення апеляційного суду без змін.

Як вбачається з поданої заяви, в провадженні Першого Київського ВДВС у м. Одесі перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження № 49391854, відкрите на підставі виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Одеси по справі № 520/17217/13-ц згідно рішення від 19.02.2015 року про стягнення неустойки за несплату аліментів у розмірі 61 837,09 грн.

Виконавче провадження було закінчене у зв`язку з його повним виконанням, про що була винесена постанова від 08.09.2022 року.

Постанова Одеського апеляційного суду була прийнята 26.12.2022 року, таким чином станом на дату прийняття Одеським апеляційним судом постанови у справі існували підстави для вирішення питання щодо повороту виконання судового рішення в частині повернення надмірно стягнутих коштів, в порядку ст. 444 ЦПК України, однак таке питання судом вирішено не було.

Відповідно до довідки Першого Київського ВДВС у м. Одесі № 39805 від 03.10.2022 року за виконавчим провадженням № 49391854 з Відповідача було стягнуто грошові кошти: - 269 грн. витрати виконавчого провадження; - 6 183,71 грн. виконавчий збір; - 61 837,09 грн. неустойки (пені) за несплату аліментів.

Всього у виконавчому провадженні № 49391854, згідно відомостей Першого Київського ВДВС у м. Одесі було стягнуто з Відповідача 68 289,80 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Частиною дев`ятою цієї ж Статті встановлено, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_3 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Поворот виконання можливий у разі, якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Отже, за змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Судом встановлено, що апеляційним судом питання про поворот виконання скасованого рішення у даній справі вирішено не було.

З урахуванням наведеного, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду підлягає задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 42 401,61 грн.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про розстрочення виконання рішення суду виходячи з наступного.

У відповідності з частиною 1 статті 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За правилами, встановленими частинами 1, 3 5 статті 435 ЦПК, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 на утриманні знаходиться матір ОСОБА_7 , яка є інвалідом та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 927571.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 повідомила, що сплачені заявником грошові кошти були витрачені на потреби їхньої спільної доньки в лютому 2015 року,

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з відповідним клопотанням про розстрочення їй виконання рішення, і її майновий стан не дозволяє їй виконати рішення негайно.

Відтак, з урахуванням що заявник ОСОБА_1 не заперечував проти розстрочення виконання, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_2 виконання ухвали на три місяці, стягуючи з неї щомісячно рівними частинами з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Щодо вимоги заявника про стягнення з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) безпідставно стягнутих у виконавчому провадженні № 49391854 грошових коштів суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказана позиція підтверджується постановою Верховного суду від 05 лютого 2020 року по справі №201/8493/18.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в частині стягнення з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) безпідставно стягнутих у виконавчому провадженні № 49391854 грошових коштів

На підставі викладеного та керуючись ст. 444 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду по цивільній справі № 520/17217/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про остягнення неустойки по несплаті аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 42 401,61 гривень в порядку повороту виконання судового рішення від 19.02.2015 року по справі № 520/17217/13-ц.

Розстрочити виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 18.07.2023 року по цивільній справі № 520/17217/13-ц, про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) у розмірі 42 401,61 гривень на три місяці рівними частинами, щомісячно з моменту набрання даною ухвалою законної сили.

В решті вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.