ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6539/23 Справа № 199/9512/22 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 199/9512/22

Номер провадження 22-ц/803/6539/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ПАТ «Інтерпайп НТЗ»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року головуючого судді Спаї В.В. зі складанням повного тексту судового рішення 10 травня 2023 року по цивільній справі про скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (далі - ПАТ «Інтерпайп НТЗ») ,мотивуючи вимоги тим,що оскаржувані накази порушують трудові права позивача та є незаконними. Наказу про погіршення умов праці та Наказу про зміну істотних умов праці передували протиправні дії керівництва відповідача, якими були порушені трудові права позивача. Спочатку позивач був підданий психологічному тиску з боку провідного фахівця з безпеки ПАТ «Інтерпайп НТ3» ОСОБА_2 , який ініціював допит позивача з приводу проведення капітального ремонту на дільниці роботи позивача на заводі, який відбувався з 03 листопада 2020 року по 25 листопада 2020 року та з приводу наявності підпису позивача на актах виконаних робіт, укладених між підрядником ТОВ «Хосвоком» в особі Генерального директора ОСОБА_7 та замовником ПАТ «Інтерпайп НТ3» в особі головного інженера ОСОБА_6 ОСОБА_2 неодноразово безпідставно звинувачував позивача в порушеннях, наявність вини у яких позивача останнім заперечується, з метою добровільного звільнення позивача.

Наказом № 290/в від 17 лютого 2021 року відносно позивача було застосовано дисциплінарне стягнення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування догани та стягнення скасованої премії 30 червня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені,визнано незаконним та скасовано наказ голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» ОСОБА_8 «Про винесення дисциплінарного стягнення» від 17 лютого 2021 року No290/в в частині оголошення догани та позбавлення 100% премії за січень 2021 року (справа No199/2437/21). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2022 року апеляційну скаргу ПАТ «Інтерпайп НТЗ» залишено без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2021 року залишено без змін.

31 травня 2021 року головою правління ПАТ «Інтерпайп НТ3» було винесено наказ про звільнення позивача з займаної посади, який був оскаржений до суду.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Інтерпайп НТЗ», третя особа: Первинна організація Профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний завод», про скасування наказу та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» №2135-к від 31 травня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху ПАТ «Інтерпайп НТЗ», стягнуто із ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 353 960, 28 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Рішення суду набрало законної сили 26 жовтня 2022 року.

На переконання позивача, не погоджуючись з рішеннями суду та з його позицією та результатами щодо захисту свої трудових прав, відповідач ініціював фіктивні зміни в організації праці, на підставі яких було винесено протиправний наказ про зміну істотних умов праці.

Незаконність наказу про погіршення умов праці та наказу про зміну істотних умов праці підтверджується тим, що насправді ніяких змін в організації праці не відбувалось, тобто, все це було фіктивно, з метою змусити позивача звільнитись у зв`язку з невигідними для нього умовами праці та низькою заробітною платою.

Так, 05 вересня 2022 року за день до виходу позивача на роботу після рішення про поновлення його на роботі йому зателефонувала начальниця управління по роботі з персоналом ОСОБА_4 , та в телефонній розмові сказала, що керівництво відповідача не дасть ОСОБА_1 змоги робити на своїй посаді, тому що згідно законодавства про трудові відносини на період воєнного стану в них є багато важелів, якими вони обов`язково скористуються для його подальшого звільнення.

Також, позивач обізнаний про те, що всі його обов`язки виконує інший старший майстер ОСОБА_5 , який постійно звертається до позивача за допомогою вирішення робочих питань.

З 13 дільниць відповідача, які мають такі ж самі посади як у позивача (старший майстер або начальник дільниці) зміни в організації праці чомусь стосуються тільки посади позивача та конкретно тільки позивача, в чому позивач бачить прискіпливе ставлення до себе та намагання всілякими способами його звільнити. Позивач вважає, що це свідчить про штучне створення роботодавцем причин та умов для погіршення умов трудового договору з власної ініціативи з неугодними працівниками під виглядом зміни в організації праці, хоча фактичних змін в організації праці не відбувається, що є грубим порушенням чинного трудового законодавства України.

З урахуванням викладеного, просив визнати незаконним і скасувати : - наказ ПАТ «Інтерпайп НТ3» № 134 від 09 вересня 2022 року «Про зміни у штатному розкладі термодільниці колесопрокатного цеху та зміни істотних умов праці» ;- наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 172/кд від 13 вересня 2022 року «Про визначення старшому майстру термодільниці колесопрокатного цеху ОСОБА_1 робочого місця, посадових прав і обов?язків та графіка роботи в режимі неповного робочого тижня».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним наказ № 134 від 09 вересня 2022 року ПАТ «Інтерпайп НТ3» про зміни у штатному розкладі термодільниці колесопрокатного цеху та зміни істотних умов праці.

Визнано незаконним наказ № 172/кд від 13 вересня 2022 року ПАТ «Інтерпайп НТ3» про визначення старшому майстру термодільниці колесопрокатного цеху ОСОБА_1 робочого місця, посадових прав і обов`язків та графіка роботи в режимі неповного робочого тижня.

Стягнуто з ПАТ «Інтерпайп НТ3» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 984, 80 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Інтерпайп НТЗ» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення по справі, недоведеність обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що судом не враховані положення ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідач вважає, що судом неправомірно застосовано ч. 2 ст. 97, ст. 247 КЗпП України, оскільки відповідач не вносив зміни ані до колективного договору, ані до Положення про оплату праці, а ні до умов оплати праці позивача, що підтверджується наказами № 159 від 22 березня 2021 року, № 134 від 09 вересня 2022 року, № 172 від 13 вересня 2022 року.

Зміни стосуються введення в штатний розклад термодільниці колесопрокатного цеху 0,1 ставки посади старшого майстра термодільниці, встановлення позивачу неповного робочого тижня, згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Судом першої інстанції не враховано, що доцільність запровадження відповідачем змін в організації виробництва і праці, а також право відповідача на запровадження таких змін передбачено статтями 42,44 ГК України.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про порушення прав позивача, ґрунтуючись на загальних відомостях про підвищення заробітної плати робітникам відповідача та на оголошенні, інформація в якому, не свідчить та жодним чином не спростовує здійснених змін організації виробництва і праці, що стосуються позивача.

Відповідачем зазначалося, що приймаючи до уваги зменшення обсягів виробництва, та те, що відбулися зміни в організації виробництва та праці, у тому числі, посада яку обіймав позивач до моменту припинення трудових відносин, виключена зі штатного розкладу згідно наказу № 159 від 22 березня 2021 року, трудові функції за цією посадою були перерозподілені, враховуючи, що колишні умови праці не можуть бути збережено, з метою встановлення умов праці та належного повідомлення про зміну істотних умов праці було видано наказ № 134 від 09 вересня 2022 року про внесення змін до штатного розкладу термодільниці КПЦ та зміни істотних умов праці, яким позивачу встановлено неповний робочий тиждень, відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України та ч. 2 ст. 3 Закону України « Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з наступного дня з моменту ознайомлення позивачем з новими умовами праці.Позивач з наказом № 134 від 09 вересня 2022 року був ознайомлений 20 вересня 2022 року.

Зазначені зміни підтверджені штатним розкладом КПЦ на 09 вересня 2022 року.

Відповідно до наказу № 172-кд від 13 вересня 2022 року позивачу визначені робоче місце, завдання та обов`язки, встановлені режим та графік роботи, оплата праці. З вказаним наказом позивач ознайомлений 20 вересня 2022 року.

Дії відповідача щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими, відповідачем дотримано установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці. Доводи позовної заяви зазначених обставин не спростовують та протилежного не доводять, відповідних доказів позивачем не надано.

Крім того, в порушення норм процесуального права, судом першої інстанції не враховано, що при розгляді справи № 199/4766/21, рішення в якій набрало законної сили, досліджувались обставини із зміни в організації виробництва та праці, виключення зі штатного розкладу посади, яку обіймав позивач до моменту припинення трудових відносин, згідно наказу № 159 від 22 березня 2021 року.

Ухвалюючи рішення у вищевказаній справі, суд дійшов висновку, що підставами для задоволення позову є те, що відповідачем при звільненні позивача із займаної посади недотримана процедура звільнення працівника, передбачена вимогами статей 43, 49-2 КЗпП України, а не відсутність змін в організації виробництва і праці, тобто, зміни в організації виробництва та праці визнані судом. При цьому наказ № 159 від 22 березня 2021 року, яким була виключена зі штатного розкладу посада, яку обіймав позивач до моменту припинення трудових відносин, не скасовано. На вищевказані факти, судом першої інстанції уваги не звернуто та в порушення ч. 4 ст. 82 ЦПК України не надано належної оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін, зокрема зазначаючи, що відповідач, намагається перекрутити очевидні факти, оскільки на підставі спірних наказів йому змінено умови праці, у зв`язку з чим відбулось їх погіршення, а саме : - встановлено режим робочого тижня один день на тиждень з тривалість робочого дня 4 години з 08:00 до 12:00; - оплату праці здійснювати за фактично відпрацьований робочий час.

Отже, фактично йому погіршили умови праці, оскільки його заробітна плата зменшилася в 10 разів, у зв`язку з отриманням заробітної плати лише за 4 години на тиждень, при попередньому графіку 40 годин на тиждень. Зауважено, що йому не відомо чи є на ПАТ «Інтерпайп НТЗ» колективний договір та які в ньому умови, оскільки відповідачем не надано вказаної інформації, тому згідно з ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ці зміни мали бути погоджені з профспілковою організацією. На зазначене відповідачем, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру та що це є правом суб`єкта господарювання, зазначено, що позивач це не оспорює, а лише захищає свої трудові права, оскільки зміна істотних умов праці не повинна бути незаконною та порушувати трудові права співробітників.

Також, звернуто увагу, що відповідач зазначаючи на призупинення виробничої діяльності в усіх структурних підрозділах внаслідок військового стану, про неотримання прибутку з січня по червень 2022 року, не зазначає про друге півріччя та про перше півріччя 2023 року, оскільки з другого півріччя 2022 року відповідач почав збільшувати об`єми діяльності та виходити на плюсовий прибуток.

Відповідач вказує на те, що в період з 07 жовтня 2020 року по 30 квітня 2021 року було звільнено з підприємства за переведенням 1767 робітників, однак фактично їх не звільнено, а переведено з однією дочірньої структури до іншої.

Відповідач зазначає, що було скорочено 12 працівників, серед яких був і позивач, але звернуто увагу суду, що з цих 12 працівників 5 працівників звільнені за їх же заявами, а отже це не можна вважати звільненням у зв`язку зі скороченням штату.

Зауважено, що з 13 основних дільниць цеху, в яких працюють такі ж майстри як позивач, скорочення торкнулося лише позивача.

Пояснення відповідача про проведення змін в організації виробництва праці, є лише реорганізацією з метою перейменування підприємства, оскільки всі працівники були переведені на аналогічні посади, єдине що змінилося це юридична адреса, оскільки фактично майже всі співробітники залишені на своїх робочих місцях.

Відповідач ухиляється від прямої відповіді стосовно причин, внаслідок яких, впроваджено зміни в організації праці, жодної аргументованої відповіді стосовно того, в чому саме полягають ці зміни та в чому їх раціональне використання, відповідачем не надано.

Посилання на лист від 01 квітня 2021 року нічого не доводить оскільки наказ про скорочення ОСОБА_1 було видано раніше, а саме, 22 березня 2021 року, тобто спочатку був наказ про скорочення, а лише потім було запроваджено якійсь зміни, ?з цього листа не вбачається чому саме посада ОСОБА_1 скорочується, ??наказ про зміни в організаційній структурі колесопрокатного цеху (ДЗП) було видано 30 березня 2021 року, тобто, за день до запровадження змін, про які йдеться мова у вказаному листі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Інтерпайп НТЗ» Головко О.М. підтримала доводи апеляційної скарги. ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає .

Судом першої інстанції встановлено, що 24 лютого 2022 року наказом № 40 «Про режим роботи підприємства в умовах воєнного стану» у зв`язку з введеним Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану на всій території України з 24 лютого 2022 року строком на 30 днів, з метою забезпечення безпечних умов для трудового колективу підприємства наказано тимчасово призупинити виробничу діяльність підприємства у всіх структурних підрозділах підприємства з 24 лютого 2022 року до дати видання наказу про поновлення роботи (а.с. 95).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Інтерпайп НТЗ», третя особа Первинна організація Профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний завод», про скасування наказу та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 2135-к від 31 травня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху ПАТ «Інтерпайп НТЗ», стягнуто із ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 353 960, 28 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн (а.с. 34-39).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року , апеляційну скаргу ПАТ « Інтерпайп НТЗ « залишено без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року залишено без змін (а.с. 40-43).

Судове рішення в частині поновлення на роботі, яке було допущено до негайного виконання, було виконано ПАТ « Інтерпайп НТЗ « та видано наказ № 302-к від 22 липня 2022 року про поновлення на посаді ОСОБА_1 (а.с. 84-85).

Відповідно до зазначеного наказу від 22 липня 2022 року, наказано визнати недійсним та скасувати наказ № 2135/к від 31 травня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху ПАТ «Інтерпайп НТЗ», поновлено з 01 червня 2021 року ОСОБА_1 на посаді старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху. Позивач з даним наказом був ознайомлений 25 липня 2022 року (а.с. 84-85).

Зі змісту наказу № 134 « Про зміни у штатному розкладі термодільниці колесопрокатного цеху та зміни істотних умов праці» від 09 вересня 2022 року ПАТ «Інтерпайп НТЗ», вбачається, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року у справі № 199/4766/21, яке відповідно до його резолютивної частини допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху, видано наказ № 302- к від 22 липня 2022 року про поновлення на посаді ОСОБА_1 , однак, приймаючи до уваги зменшення обсягів виробництва, та те, що відбулися зміни в організації виробництва і праці, у тому числі, посада, яку обіймав ОСОБА_1 до моменту припинення трудових відносин, виключена зі штатного розкладу згідно наказу № 159 від 22 березня 2021 року, трудові функції за цією посадою були перерозподілені, враховуючи, що колишні умови праці не можуть бути збережено, з метою встановлення умов праці і належного повідомлення про зміну істотних умов праці та дотримання вимог чинного законодавства, враховуючи, що наказом № 159 від 22 березня 2021 року посада старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху, яку обіймав ОСОБА_1 до моменту припинення трудових відносин, виведена зі штатного розкладу, начальнику управління по роботі з персоналом ОСОБА_4 , наказано: - ввести до штатного розкладу термодільниці колесопрокатного цеху посаду старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху, передбачивши 0,1 ставки ; - установити старшому майстру термодільниці колесопрокатного цеху ОСОБА_1 неповний робочий тиждень, відповідно до вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», з наступного дня з моменту ознайомлення з новими умовами праці (а.с.87-88).З вказаним наказом позивач був ознайомлений 20 вересня 2022 року (а.с. 89-90).

Також,судом встановлено, що на підставі наказу № 172/кд від 13 вересня 2022 року «Про визначення старшому майстру термодільниці колесопрокатного цеху ОСОБА_1 робочого місця, посадових прав і обов`язків та графіка роботи в режимі неповного робочого тижня», у відповідності до наказу № 159 від 22 березня 2021 року та наказу № 134 від 09 вересня 2022 року, приймаючи до уваги суттєве зменшення обсягів виробництва та те, що відбулися зміни в організації виробництва і праці, враховуючи, що колишні умови праці не можуть бути збережено, з метою встановлення умов праці і належного повідомлення про зміну істотних умов праці, встановлено старшому майстру термодільниці колесопрокатного цеху ОСОБА_1 неповний робочий тиждень відповідно до вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України з урахуванням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з наступного дня з моменту ознайомлення з цим наказом (а.с. 93- 94).

Зі змісту вказаного наказу від 13 вересня 2022 року старшому майстру колесопрокатного цеху ОСОБА_1 встановлені наступні умови праці: - визначено робоче місце за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, 21 , будівля центральної заводської лабораторії, а також необхідність забезпечення для роботи необхідними засобами; - встановлено наступний режим робочого тижня: один робочий день на тиждень (п`ятниця); тривалість роботи - 4,00 години на тиждень; відповідно до графіка роботи (графік роботи № 40/4 - однозмінний однобригадний без роботи в святкові дні): початок роботи - 08:00, закінчення роботи - 12.00, вихідні: понеділок - четвер, субота - неділя, святкові дні: у відповідності до чинного законодавства, - оплату праці здійснювати за фактично відпрацьований час. З наказом ОСОБА_1 ознайомлений 20 вересня 2022 року (а.с. 94).

Задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з того,що наказом № 172/кд від 13.09.2022 р., з яким ОСОБА_1 був ознайомлений 20.09.2022 р., встановлено старшому майстру термодільниці колесопрокатного цеху ОСОБА_1 неповний робочий тиждень відповідно до вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України з урахуванням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» , саме з наступного дня з моменту ознайомлення з цим наказом.

При цьому, за преамбулою наказу від 13.09.2022 р., останній виданий у відповідності до наказу № 159 від 22.03.2021 р. та наказу № 134 від 09.09.2022 р., приймаючи до уваги суттєве зменшення обсягів виробництва та те, що відбулися зміни в організації виробництва і праці, враховуючи, що колишні умови праці не можуть бути збережено, з метою встановлення умов праці і належного повідомлення про зміну істотних умов праці .

Наказ № 134 від 09.09.2022 р. був виданий ПАТ « Інтерпайп НТЗ « на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2022 р. у справі № 199/4766/21, яке відповідно до його резолютивної частини допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого майстра термодільниці колесопрокатного цеху, видано наказ № 302- к від 22.07.2022 р. про поновлення на посаді ОСОБА_1 , однак, приймаючи до уваги зменшення обсягів виробництва, та те, що відбулися зміни в організації виробництва і праці, у тому числі, посада, яку обіймав ОСОБА_1 до моменту припинення трудових відносин, виключена зі штатного розкладу згідно наказу № 159 від 22.03.2021 р., трудові функції за цією посадою були перерозподілені, враховуючи, що колишні умови праці не можуть бути збережено, з метою встановлення умов праці і належного повідомлення про зміну істотних умов праці та дотримання вимог чинного законодавства.

Суд,першої інстанції також зазначив ,що посилання відповідача у двох наказах від 09.09.2022 р. та від 13.09.2022 р., як на підставу наказу (серед іншого), на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2022 р., яким ОСОБА_1 поновлено на роботі, а також на те, що посада, яку займав ОСОБА_1 до моменту припинення трудових відносин, виключена зі штатного розкладу згідно наказу № 159 від 22.03.2021 р., не свідчить про наявність змін в організації виробництва і праці.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи .

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, введено в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та в подальшому продовжено - воєнний стан.

15.03.2022 року був прийняти Закон України № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», метою якого є врегулювання окремих питань трудових відносин між працівником та роботодавцем в умовах воєнного часу.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Отже, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не можуть бути збережені, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» наведено лише орієнтовний перелік заходів, які можуть бути віднесені до змін в організації виробництва і праці: раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо, тобто цей перелік не є виключним.

Зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі N 6-2748цс15).

Отже, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

При цьому, законодавством не передбачено норм, якими прямо визначено, що саме є змінами в організації виробництва і праці, такого переліку та критеріїв законодавчо не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Згідно з п. 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (у редакції від 15 березня 2022 року ) визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб (частина 2 статті 13 вказаного Закону).

Згідно із частиною 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, наведена спеціальна норма Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надає право роботодавцю тимчасово призупиняти дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку з військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 149/1089/22 (провадження 61-292св23).

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті,апеляційний суд дійшов до висновку ,що судом першої інстанції ухвалено рішення відповідно до встановлених обставин на підставі наданих сторонами доказів,які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Доцільність запровадження відповідачем змін в організації виробництва і праці, а також право відповідача на запровадження таких змін передбачено ст.ст. 42, 44 ГК України, якими визначено, що суб`єктам підприємницької діяльності надано право самостійно визначати порядок залучення та використання матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів (в тому числі і трудових), самостійно встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці.

Проте ,з досліджених матеріалів справи ,суд першої інстанції встановив,що відповідачем не доведена наявність змін в організації виробництва і праці,які за доводами відповідача призвели до зміни істотних умов праці позивача .

Вбачається,що окрім наказу про зміни в організаційній структурі колесопрокатного цеху (ДЗП) 30 березня 2021 року, листа від 01 квітня 2021 року та схеми «Організаційна структура Колесопрокатного цеху ПАТ «Інтерпайп НТ3» від 26 жовтня 2020 року, ніяких інших документів, які б слугували доказами фактичних змін в організаційній структурі ПАТ «Інтерпайп НТЗ» не надано.

Зазначення скаржника, що рішенням суду у справі № 199/4766/21 визнано зміни в організації виробництва та праці, не відповідає дійсності, оскільки у вказаній справі взагалі не розглядалось питання стосовно проведення та законності зміни в організації виробництва і праці, вказане рішення стосувалось лише незаконного звільнення позивача.

Посилання відповідача на те, що наказ № 159 від 22 березня 2021 року про виключення посади ОСОБА_1 зі штатного розкладу, ніякої доказової інформації не містить, оскільки рішення про поновлення позивача автоматично зобов`язує поновити цю посаду в штатному розкладі та скасування відповідачем цього наказу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду, трактуванням норм КЗпП України, та дублювання відзиву на позовну заяву , на доводи якого судом першої інстанції надана належна обгрунтована оцінка.

Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять,а тому відхиляються. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є прийнятними та заслуговують на увагу.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності ,апеляційний суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: