Провадження № 2-о/161/350/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Гичці М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

28.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 . Спадкоємцями за законом є заявник - дочка ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 та дружина спадкодавця ОСОБА_3 . Пізніше, заінтересована особа ОСОБА_3 подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття частини спадщини. Тому, спадкоємцями за законом є - ОСОБА_1 та заінтересована особа - ОСОБА_2 .

При укладенні договору купівлі-продажу квартири було допущено помилку при написанні прізвища батька, а саме покупцем зазначено не « ОСОБА_4 », а « ОСОБА_5 ».

Враховуючи те, що заявник не може оформити своє право на спадщину, не встановивши факт належності правовстановлюючого документа, тому просить суд встановити, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 01.08.2023 відкрито окреме провадження у справі.

До початку судового засідання заявником ОСОБА_1 було подано до суду заяву, відповідно до змісту якої вона просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Від заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду також надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

В договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що посвідчений Першою Луцького державної нотаріальною конторою від 10.09.1992 року за №2-4598, вказано прізвище ОСОБА_5 (а.с. 5-6).

Державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Ковальчук Т.Б. надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2023 року №279/02-31, де вказано, що встановлено, що у спадкоємців, які прийняли спадщину, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наявний правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої вказаний ОСОБА_5 , який не відповідає свідоцтву про смерть, де померлим вказаний ОСОБА_4 (а.с.7).

У відповіді на запит Першої Луцької державної нотаріальної контори державного нотаріуса Ковальчук Т.Б., КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» надано відповідь про те, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Першою Луцькою держнотконторою від 10.09.1992 року за №2-4598 (а.с.8).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, досліджені в ході розгляду докази, які були надані заявником, у своїй сукупності, дають підстави для висновку, що у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , та в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 наявні розбіжності у написанні прізвища, внаслідок допущення помилки, яка виникла при оформленні договору, що позбавляє заявника можливості усунути її в позасудовому порядку.

Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією її майнових прав.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк