Справа № 138/233/13-ц
Провадження №:4-с/138/6/23
У Х В А Л А
29 вересня 2023 року м. Могилів-Подільський
Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Холодова Т.Ю., ознайомившись із скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохорової Надії Володимирівни,-
27.09.2023 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохорової Надії Володимирівни, в якій скаржник просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 61546421 від 08.09.2023 про стягнення на користь АТ «Ощадбанк» із ОСОБА_1 кредитної заборгованості в сумі 165264,64 дол. США, що еквівалентно 1320960,27 грн. на підставі виконавчого листа, виданого 09.04.2013 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області по справі № 138/233/13-ц.
Заява мотивована тим, 13.03.2020 державним виконавцем Прохоровою Н.В. відкрито виконавче провадження № 615421 за заявою АТ «Ощадбанк» з метою примусового виконання виконавчого листа № 138/233/13-ц від 09.04.2013 боржником в якому є ОСОБА_1 . В ході виконавчого провадження, державний виконавець, здійснивши офіційний запит до Могилів-Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), 07.09.2023 довідалась про смерть боржника та 08.09.2023 винесла постанову про закриття виконавчого провадження. Однак скаржник вказану постанову не отримав, а про її існування довідався лише 22.09.2023, шляхом ознайомлення з ходом виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. Разом з тим, скаржник вважає, що вказана постанова винесена державним виконавцем з порушенням законодавства, оскільки після встановлення факту смерті фізичної особи боржника, державний виконавець мав вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями, а тому підлягає скасуванню. Також, скаржник зазначає, що копія постанови про закінчення виконавчого провадження до скаржника не надходила та на запит скаржника про хід виконавчого провадження від 21.09.2023 державна виконавча служби відповіді не надала, а про існування вказаної постанови стягувач дізнався 22.09.2023, тобто з пропуском строку на її оскарження. За таких підстав скаржник просить поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження.
Ознайомившись зі змістом скарги та доданими до неї документами, приходжу до такого висновку.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Як вбачається з матеріалів доданих до скарги, головним державним виконавцем Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохоровою Н.В. 08.09.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 615464 з примусового виконання виконавчого листа № 138/233/13-ц виданого 09.04.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованості по кредитному договору в сумі 165264,64 дол. США.
Отже, останнім днем звернення із скаргою до суду було 18.09.2023. Разом з тим, як вбачається з відмітки відділення поштового зв`язку на конверті, до суду скарга подана стягувачем лише 22.09.2023, тобто з пропуском десятиденного строку.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
У разі пропуску строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин такого пропуску.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.
Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Німеччини").
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення законодавством пов`язане з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Так, у скарзі скаржник зазначає, що про існування постанови про закінчення виконавчого провадження, яка винесена 08.09.2023, йому стало відомо 22.09.2023 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень на офіційному сайті Міністерства юстиції України.
Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин скаржником до скарги не додадно, а отримана з вказаного витягу копія постанови про закінчення виконавчого провадження, що додана до скарги, не містить дати її одержання та не підтверджує вказані обставини.
Крім того, скаржником до скарги додано копію листа виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 14.09.2023, наданого на запит скаржника, в якому повідомляється про смерть боржника ОСОБА_1 та осіб, які були зареєстровані з ним за однією адресою. З даного листа також вбачається, що з запитом Акціонерне товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради 29.08.2023.
Вказане свідчить, що про смерть боржника стягувачу стало відомо щонайменше 29.08.2023, а відтак саме з цієї дати стягувач у виконавчому провадженні мав вчиняти активні дії та цікавитись подальшим ходом виконавчого провадження та вчасно дізнатись про винесення оскаржуваної постанови (в тому числі шляхом доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень) і як наслідок вчасно звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця. При цьому доказів, які б перешкоджали представнику стягувача вчасно дізнатись про винесену постанову до матеріалів скарги не додано.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів вчинення скаржником всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця так само як і доказів на підтвердження, викладених у скарзі обставин щодо причин пропуску звернення до суду зі скаргою, приходжу до висновку про відсутність підстав для поновлення строку для звернення зі скаргою.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цих Кодексом.
Зважаючи на викладене вище, приходжу до висновку, що скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохорової Надії Володимирівни слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 126 ч. 1,2, 258-261, 285, 447, 449 ЦПК України,-
Скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохорової Надії Володимирівни залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення, шляхом подання апеляційної скарги через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Ю. Холодова