Справа № 452/2310/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу, за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_6 , яка за життя склала заповіт, посвідчений 26 травня 2020 року секретарем Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області Герчак М.Й. та зареєстрований за реєстровим № 49. Згідно вказаного заповіту, належний ОСОБА_6 на праві власності житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку, заповідано позивачу ОСОБА_1 .

Після смерті баби позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого 11.07.2022 року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Кульчицьким Ю.Я. було заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 69456784, номер у нотаріуса 44/2022. Проте, нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки згідно отриманої довідки, дане майно - житловий будинок АДРЕСА_1 належить колишньому колгоспному двору, а саме померлій ОСОБА_6 та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності, частка кожного з члену двору не визначена, отже померла ОСОБА_6 не була власником всього будинку.

Станом на час набрання чинності Закону України «Про власність» від 15 квітня 1991 року головою колгоспного двору була ОСОБА_6 і статус двору був колгоспним, що підтверджується довідками Самбірської міської ради та копіями погосподарських книг.

Згідно погосподарської книги за 1986 - 1990 рік членами домогосподарства були: ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_7 - чоловік, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_8 - зять, ОСОБА_5 - внук.

Згідно погосподарської книги за 1991 - 1995 рік станом на 15 квітня 1991 року в даному домогосподарстві були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_7 - чоловік, ОСОБА_2 - син.

Проте не всі вищезазначені особи мають право на частку в майні колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 23 квітня 2007 року складено актовий запис №13 та Стрілковицькою сільською радою видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

Згідно довідки №36 виданої 27 липня 2023 року Самбірською міською радою ОСОБА_7 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_6 та тещею ОСОБА_9 . Факт реєстрації шлюбу між ними підтверджується на підставі свідоцтва про одруження виданого 19.11.1966 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області. Отже, його дружина прийняла спадщину після його смерті, але не оформила своїх спадкових прав.

ОСОБА_4 згідно даних погосподарського обліку була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 станом на 1990 рік. Станом на 1991 рік вже відсутня реєстрація її місця проживання за вказаною адресою. Крім того згідно відмітки в паспорті НОМЕР_2 виданого 15 жовтня 1997 року на 11 сторінці є відмітка про реєстрацію її місця проживання з 1986 року по сьогоднішній день в с. Стрілковичі. Вони разом з чоловіком ОСОБА_8 побудували будинок в селі Стрілковичі і змінили своє місце реєстрації та проживання.

ОСОБА_8 згідно даних погосподарського обліку був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 станом на 1990 рік. Станом на 1991 рік вже відсутня реєстрація його місця проживання за вказаною адресою. Як зазначалося вище він побудував будинок куди і переїхав з сім`єю в 1986 році. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області видано свідоцтва про смерть НОМЕР_3 .

ОСОБА_8 згідно даних погосподарського обліку був зареєстрований за вказаною адресою станом на 1990 рік. Станом на 1991 рік вже відсутня його реєстрація за вказаною адресою. Як зазначалося його батьки побудувала будинок куди і переїхали сім`єю в 1986 році.

ОСОБА_3 згідно даних погосподарського обліку був зареєстрований за вказаною адресою станом на 1990 рік. Станом на 1991 рік вже відсутня його реєстрація за вказаною адресою. Згідно відмітки на 11 сторінці паспорта громадянина України НОМЕР_4 виданого 14 липня 1998 року Самбірським МС ГУДМС України у Львівській області він зареєстрував своє місце проживання 23 січня 1992 року в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 згідно даних погосподарського обліку був зареєстрований за вказаною адресою станом на 1990 рік. Станом на 1991 рік вже відсутня його реєстрація за вказаною адресою. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27 січня 2020 року за №128 виданої Стрілковицькою сільською радою Самбірського району він зареєстрований по АДРЕСА_1 з 13 лютого 2002 року.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося станом на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Позивач вважає, що ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вибули із спірного господарства до 1991 року, більше трьох років не приймали участь своєю працею та коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору, більше трьох років не витребовували свою частку з майна колишнього колгоспного двору, а тому втратили право на витребування своєї частки з даного господарства, яка перейшла в рівних частинах до інших членів колгоспного двору.

ОСОБА_2 - вибув з даного домогосподарства 10 квітня 2003 року. ОСОБА_2 1973 року народження а, будинок та господарські споруди побудовані ще в 1971 році. Під час реєстрації в будинку він не приймав участь своєю працею та коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору, більше трьох років з дня зміни з реєстрації свого місця проживання не витребовував свою частку з майна колишнього колгоспного двору, а тому вважаю, що він втратив право на витребування своєї частки з даного господарства, яка перейшла в рівних частинах до інших членів колгоспного двору.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що майно колгоспного двору належало в рівних частках ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . частку в майні колишнього колгоспного двору після смерті ОСОБА_7 успадкувала його дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. І відповідно після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому.

З огляду на наведені обставини позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його баби ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-8).

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано з Самбірської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Кульчицького Ю.Я. копії спадкових справ після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 (а.с.42).

Копії спадкових справ до суду надійшли 16.06.2023 року та 21.06.2023 року (а.с. 50-59, 60-66).

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду з викликом учасників справи (а.с.76).

Позивач ОСОБА_1 та його представник (адвокат) Захарко Ю.Ю. в судове засідання не з`явилися, представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують (а.с. 73).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 47).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 67).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заявлений позов визнає та просить розгляд справи провести без його особистої участі (а.с. 71).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, беручи до уваги визнання позову всіма відповідачами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_2 й вказані особи є, відповідно, онуком та сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с. 22).

З відповіді виконавчого комітету Самбірської міської ради від 31 травня 2023 року вбачається, що згідно запису у погосподарській книзі № 7 с. Стрілковичи Самбірського району Львівської області за 1986-1990 роки, в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 липня 1990 року були зареєстровані: ОСОБА_6 (голова домогосподарства), ОСОБА_7 (чоловік), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_8 (зять), ОСОБА_5 (внук) (а.с.37.).

Згідно з записом у погосподарській книзі № 8 с. Стрілковичи Самбірського району Львівської області за 1991-1995 роки, станом на 15 липня 1991 року в даному будинку зареєстровані: ОСОБА_6 (голова домогосподарства), ОСОБА_7 (чоловік), ОСОБА_2 (син) (а.с.37).

ОСОБА_6 працювала в колгоспі «30-річчя ВЛКСМ» з 1962 по 19.05.1991 року, колгоспі - агроторзі «Стрілковицький» з 20.05.1991 по 28.02.1998 року, СПП «Стрільковицька» з 28.02.1998 року по 2000 рік (а.с.37).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , виданим 20 січня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 20).

Згідно заповіту, складеного та посвідчено 26 травня 2020 року секретарем Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області Герчак М.Й. (зареєстровано в реєстрі за № 49), ОСОБА_6 заповіла належний їй на праві власності житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку, своєму онукові - ОСОБА_1 (а.с.21).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом від 11 липня 2022 року, № 107 до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Кульчицького Ю.Я. (а.с.51), останнім 11.07.2022 року зареєстровано спадкову справу, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, номер у спадковому реєстрі 69456784, номер у нотаріуса 44/2022 (а.с. 23).

Згідно повідомлення (вих. №48/01-16 від 29 березня 2023 року) приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Кульчицького Ю.Я., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки вказане майно належить колишньому колгоспному двору, а саме померлій ОСОБА_6 та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності, отже померла ОСОБА_6 не була власником всього будинку (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Стрілковецької міської ради, на підставі рішення Самбірського райвиконкому від 18.02.1988 року № 51, житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 (а.с. 25).

ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_6 (а.с.27).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_7 , виданим 23 квітня 2007 року Стрільковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області (а.с. 26).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_8 , виданим 02 січня 2019 року виконавчим комітетом Стрільковицької сільської ради Самбірського району Львівської області (а.с. 28).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 - відсутні (а.с.34).

Відповідно до довідки, вих. № 450 від 20 липня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Самбірської міської ради, станом на 01.07.1990 року у суспільній групі колгоспного господарства окрім власника ОСОБА_6 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: 1. ОСОБА_7 (чоловік); 2. ОСОБА_4 (дочка); 3. ОСОБА_3 (син); 4. ОСОБА_2 (син); 5. ОСОБА_8 (зять); 5. ОСОБА_5 (внук) (а.с.58, зворотна сторона).

Згідно довідки вих. № 421 від 04 липня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Самбірської міської ради, станом на 13 січня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , окрім ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані: 1. ОСОБА_2 (син); 2. ОСОБА_10 (невістка); 3. ОСОБА_1 (внук) (а.с.58).

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого 01 травня 2023 року на адресу: АДРЕСА_1 , будинок загальною площею 112.4 кв.м, житловою площею 65,8 кв.м, допоміжні (підсобні) споруди площею 42.1 кв.м складається з 4 кімнат, 1 кухні, 2 коридорів, 1 санвузла, 1 комори (а.с.29-30).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, виконаного 22.05.2023 року оцінювачем ФО-П ОСОБА_11 , ринкова (оціночна) вартість об`єкту оцінки - - житлового будинку, літ «А-1», загальною площею 112.4 кв. м, житловою площею 65,8 кв.. з допоміжними господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , становить 612000 грн. 00 коп. (без ПДВ).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини, що є предметом судового розгляду, виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, до вказаних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України в редакції 1963 року.

Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 15 квітня 1991 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі,

хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті

останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Порядок ведення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір є помилковим.

Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1. ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 05 квітня 1988 року, яке видане голові колгоспного двору ОСОБА_6 .

Членами колгоспного двору, які мали право на частку у його майні, згідно наданих довідок станом на 15.04.1991 були: дід позивача - ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), баба позивача - ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дядько позивача - ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), батько позивача - ОСОБА_2 (відповідач 1), дядько позивача - ОСОБА_3 (відповідач 2), тітка позивача - ОСОБА_4 (відповідач 3), двоюрідний брат позивача - ОСОБА_5 (відповідач 4).

Виходячи з вимог ст. ст. 120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, кожна з зазначених осіб мала б право власності на 1/7 частину майна колгоспного двору.

Разом з тим, як встановлено судом, та не спростовано відповідачами, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є такими, що втратили це право, оскільки з 18.01.1986 року вже були зареєстровані та фактично проживали за іншою адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією будинкової книги (а.с.81-87), отже понад трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору. Таким чином, частки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 з даного господарства, перейшли в рівних частинах до інших членів колгоспного двору: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги визнані.

Відповідач ОСОБА_3 з вимогами про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, у встановлений законом трирічний строк не звертався, таким чином, його частка з даного господарства, перейшла в рівних частинах до інших членів колгоспного двору: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_3 визнав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 з вимогами про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, у встановлений законом трирічний строк не звертався, таким чином, його частка з даного господарства, перейшла в рівних частинах до інших членів колгоспного двору: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , він до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_6 , яка після його смерті в установленому порядку подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи №15/2020. Втім, матеріали спадкової справи не містять доказів видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 іншими спадкоємцями під час розгляду справи судом не встановлено.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 його частка у майні колгоспного двору увійшла до складу спадкового майна та перейшла до ОСОБА_6 . Крім того, до неї перейшли частки інших колишніх членів колгоспного двору, що втратили на них право: ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_6 перейшло право власності на майно, яке належало колгоспному двору і

збереглося після припинення його існування.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На випадок своєї смерті вона склала заповіт, яким належний їй на праві власності житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що надана для обслуговування цього житлового будинку, заповіла своєму внуку - ОСОБА_1 (а.с.21).

З копій матеріалів спадкової справи № 44/2022 вбачається, що позивач ОСОБА_1 11 липня 2022 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.51). Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, з тих мотивів що житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи - колгоспний двір на праві спільної часткової власності і частка кожного з члену двору них не визначена.

Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всі відповідачі визнали позовні вимоги, не спростували обставини, на які посилається позивач.

Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме: що позивач ОСОБА_1 набув у спадок спірний будинок після смерті своєї баби ОСОБА_6 , інших спадкоємців, яким би належало право на обов`язкову частку у спадщині кожного з спадкодавців, судом не встановлено, а належність спірного майна до суспільної групи «колгоспний двір» унеможливлює позивачу належним чином оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з цим позовом бувсплачений судовийзбір в розмірі 6120 грн. 00 коп. (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи аб овитребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач при зверненні до суду не просив відшкодувати йому понесені судові витрати.

Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність, понесені позивачем судові витрати при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 112,4 кв. м., житловою площею 65,8 кв. м., в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати у цивільній справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 .

Відповідач 3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 .

Відповідач 4: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_13 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 26 вересня 2023 року.

Суддя