Справа № 946/1148/21
Провадження № 2-о/946/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за заявою Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, заінтересовані особи Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 , про визнання спадщини відумерлою,-

ВСТАНОВИВ:

В.о. Ізмаїльського міського голови звернувся до суду з заявою, яку згодом було уточнено заявою від 24.09.2021 року, про визнання спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась після ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відумерлою, свої вимоги мотивують тим, що всі власники спірної квартири померлі, після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . Заповіти спадкодавці не залишили. Спадкоємці передбачені ст.ст. 1261-1265 ЦК України відсутні. Із дня смерті ОСОБА_4 пройшло більше року, спадщина ніким не прийнята, а інформація про наявність спадкоємців відсутня, вважають, що дана спадщина може бути визнана відумерлою.

В судове засідання представник заявника не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні уточненої заяви наполягав у повному обсязі.

В судове засідання представник заінтересованої особи управління житлово комунального господарства Ізмаїльської міської ради Одеської області не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти задоволення уточненої заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , виданого 18.03.1996 року Ізмаїльським МБТІ, зареєстрованим в реєстрі за № 64б-73, що також підтверджено довідкою №1103, виданою 03.11.2021 року КП «Ізмаїльське МБТІ».

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено актовим записом про смерть №514, складеним 05.05.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належалаОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 65202383 від 15.06.2021 року, наданої Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:

- донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження № 359, складеним 22.04.1947 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, в графі мати зазначено « ОСОБА_3 »;

- чоловік ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено актовим записом про смерть №1299, складеним 14.12.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира АДРЕСА_1 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 66488312 від 18.09.2021 року, наданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_2 являється:

- донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження № 359, складеним 22.04.1947 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, в графі батько зазначено « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_4 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою № 13/04-12-3580 від 24.11.2020 року, наданою виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено актовим записом про смерть №1229, складеним 27.08.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належалаОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Спадщину після батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 фактично прийняла, але юридично не оформила.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 62381687 від 07.11.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являється:

- син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується актовим записом про народження № 40, складеним 15.01.1969 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, в графі мати зазначено « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено відповіддю на запит № 13/04-12-3064 від 21.09.2022 року, наданою виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 140 Конституції України та ст. 2 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села, селища, міста самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключна компетенція сільських, селищних, міських рад вирішувати питання щодо передачі іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Місце відкриття спадщини може підтверджуватися свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання і місце його смерті збігаються, довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу про його постійне місце проживання, записом у будинковій книзі про постійне проживання спадкодавця, а якщо місце проживання померлого невідоме документом (витягом з Реєстру прав власності тощо) про місцезнаходження нерухомого спадкового майна або його частини. Оскільки для спадкоємців, що мають право на спадкування за законом та заповітом надається шестимісячний строк для прийняття спадщини, законодавець встановив додатковий запас часу для випадків, коли спадкоємець не встигає прийняти спадщину, про право на її отримання він може не втратити. У зв`язку з цим ЦК встановлено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття такої спадщини.

Згідно зі статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заінтересована особа ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину прийняв відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою. Заяву про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк спадкоємцем до нотаріальної контори подано не було.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Аналіз зазначених норм матеріального та процесуального права дає підстави дійти висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщини чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

Отже, заявником, в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області не виконані вимоги ст. 335 ЦПК України, в частині надання доказів про відсутність спадкоємців за законом. Тому, спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності померлим ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 , не може бути визнана відумерлою, оскільки спадкоємець за законом першої черги, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1 , фактично прийняв спадщину, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка фактично прийняла спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Неотримання спадкоємцем ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , не надає органові місцевого самоврядування права на визнання спадщини відумерлою, адже, матеріальним законом момент прийняття спадщини пов`язується не з отриманням свідоцтва про право на спадщину, а з фактичним прийняттям спадщини, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, тому строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 пропущено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 27 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 77, 78) в порядку, передбаченому статтями 235, 237, 239 ЦПК України в новій редакції.

Таким чином, посилаючись на викладені обставини та норми закону, суд вважає, що заявником не було доведено тих фактів, на які він посилається, хоча, відповідно до ст. 12, ч. 2 ст. 78, ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Такі докази позивачем надані не були, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265, 337 338 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 62, код ЄДРОПУ 26569223), заінтересовані особи Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2023 року.

Суддя: О.О.Бурнусус