Номер провадження: 22-ц/813/520/23
Головуючий у першій інстанції Леонов О.С.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради, в якому просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог встановити факт її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з липня 2012 року по день смерті останнього - по ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с 1-20).

01 липня 2020 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючи-суддя Леонова О.С.) позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задоволено. Встановлено факт проживання як чоловіка та дружини без державної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 з липня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с 163-170).

30 липня 2020 року канцелярією Малиновського районного суду м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу на рішення від 01 липня 2020 року. На думку апелянта, ОСОБА_1 не довела факту її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 з липня 2012 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та докази, які стали для суду першої інстанції підставою для задоволення позову є неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми. Інших доказів проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріали справи не містять, що є підтвердженням їх недостатності. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_2 проживав у комунальній квартирі АДРЕСА_1 . У іншій комунальній квартирі АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_2 отримав у власність за договором дарування 21.07.2015 року, спадкодавець не проживав та не був зареєстрований, а періодично навідувався та проводив там ремонтні роботи. В свою чергу, в комунальній квартирі під АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 наймала сусідню зі спадкодавцем кімнату. Отже апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 не стала членом сім`ї ОСОБА_6 , тому апелянт вважає, що суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права, невірно встановив обставини справи, не надав належної оцінки кожному доказу окремо, а також не встановив достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, не зазначив мотивів відхилення доказів не проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року, постановити нове, яким задовольнити відмовити у позові ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 174-182).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_7 просила задовольнити апеляційну скаргу. Позивач та її представник щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення суд першої інстанції виходив з того, що показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не суперечать одне одному, підтверджують спільне проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вказують на наявність у них спільного побуту, виникнення з цього приводу взаємних прав та обов`язків, яке було засновано на систематичності. При цьому суд першої інстанції зазначив, що крім показів свідків факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується наданими до суду доказами, які містяться в матеріалах справи та оригінали яких були оглянуті судом. Інформація про реєстрацію нового шлюбу ОСОБА_1 у період з 20.10.2011 року по теперішній час відсутня. На підставі досліджених доказів в справі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В. 31 липня 2015 року ОСОБА_2 набув право власності на 388/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 16).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 05.01.2019 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть № 257 (т. 1, а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 388/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 заповіт не складав, порядок спадкування за законом не змінював, спадкоємці першої черги після смерті спадкодавця відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №6/2019 до майна померлого ОСОБА_2 , копію якої міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с.78-92).

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Одеського міського округу Фуфаєвої О.О. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з огляду на те, що вона являється спадкоємцем четвертої черги до майна померлого. На підставі вказаної заяви заведено спадкову справу № 6/2019 та запропоновано надати документи, які підтверджують право на спадкування (т. 1, а.с.80).

Судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили проживання позивачки в період з липня 2012 року по день смерті останнього - по ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю з ОСОБА_8 .

В матеріалах справи містяться: довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 12.11.2014 № 5105/001415, виданої ОСОБА_1 , в якій зазначено, що її офіційною адресою в Україні є адреса: АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 133-134); квитанції № 13/49 від 30.07.2015, № 24 від 30.07.2015 і № 21/92 від 27.07.2015 ООУ АТ «Ощадбанк» м. Одеса щодо сплати комунальних платежів (за спожиту електроенергію, за вивіз сміття, за спожиту холодну воду, СДПТ тощо) по квартирі АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 до серпня 2015 року. Вказані платежі здійснювалися ОСОБА_1 (т. 1, а.с.67-68); акт № АОт/ОD-0011505 від 14.09.2015 на відповідальне зберігання товару в гіпермаркеті Епіцентр відповідно до якого покупець ОСОБА_1 довірила на відповідальне зберігання упродовж 3 днів, придбаний згідно Кнк/ ОD-0978729 від 14.09.2015 електроводонагрівач Aston Waterway VM 80 N4L вартістю 1 774 грн (а.с.69); видаткова накладна Ррз/ ОD-0112992 від 09.09.2015 гіпермаркету Епіцентр щодо відпуску ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_1 покриття для підлоги ПВХ Calaxary1/2 Omega на суму 174 грн (т. 1, а.с.69); замовлення покупцем ОСОБА_1 віконної системи компанії Vigrand № 347 від 26.07.2017 на суму 8 880 грн. на адресу АДРЕСА_5 , в якій ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 з серпня 2015 року по 21.12.2018 (а.с.70); свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , свідоцтво про поховання та договір про організацію та проведення поховання від 06.01.2019, з яких вбачається, що сааме ОСОБА_1 несла всі витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_2 та проведенням інших ритульних послуг (т. 1, а.с.11-15); матеріали спадкової справи № 6/2019, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського округу Фуфаєвою О.О. за заявою ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 79-91).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян на підставі заяви подружжя від 08.09.2011 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян було внесенні зміни, відповідно до яких шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано. Запис № 140 про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 20.10.2011 (т. 1, а.с. 100-104).

Нормативно-правова база та оцінка апеляційного суду

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (постанова КЦС ВС від 14.03.2019 в справі № 320/4964/17).

Згідно з абзацом 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018, справа № 644/6274/16-ц).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанови Верховного Суду від 12.12.2019 в справі № 466/3769/16, від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц, від 11.12.2019 в справі № 712/14547/16-ц, від 24.01.2020 в справі № 490/10757/16-ц).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова КЦС ВС від в справі № 587/302/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами даної справи позивачем були надані достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факт проживання однією сім`єю протягом 5 років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_2

ОСОБА_1 не перебувала в зареєстрованому шлюбі , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21.12.2019, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 був розірваний 20.10.2011 за заявою сторін.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановленості факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 2012 року до липня 2015 року за адресою: АДРЕСА_4 , а після набуття ОСОБА_2 права власності на 388/1000 часток квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, апеляційний суд враховує, що з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 звернулася лише ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи, що свідчить про відсутність інших спадкоємців. При цьому саме ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Вище вказані обставини в сукупності свідчать про існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сімейних стосунків. Доводи апеляційної скарги не спростовують вище вказаних обставин та зводяться в загальному до переоцінки доказів, які містяться в справі.

Щодо довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_1 від 12.11.2014. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що порядок взяття на облік внутрішньо переміщених осіб почав діяти лише в жовтні 2014 року з прийняттям постанови Кабінету міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб», тому апелянтка не могла стати на облік як внутрішньо переміщена особа раніше.

Таким чином, з врахуванням вище наведеного, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний цієї текст постанови складений 21 липня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І, Дришлюк