Справа № 314/4913/21
Провадження № 6/314/93/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Заявник через свого представника звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить змінити спосіб виконання рішення суду. Заяву обгрунтовано тим, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.08.2022 у цивільній справі № 314/4913/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати обов`язок в натурі задоволено. Ухвалено зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 майно, а саме зерно пшениці 4 (четвертого) класу, вагою 47070 кг. Виконавчі листи 02.12.2022 направлено на адресу стягувача за його заявою. Постановою Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 314/4913/21 (ВП № 71393611). Постановою Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 314/4913/21 від 02.12.2022 закінчено із підстав, передбачених п. 11 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник вважає, що внаслідок бездіяльності боржника здійснити виконання рішення суду не є можливим. У зв`язку із тим, що умовами договору зберігання сторони визначили вартість майна, що передано на зберігання становить 207000,00 грн., зміна способу виконання вказаного судового рішення із зобов`язання повернути зерно на стягнення вартості цього ж майна є таким, що відповідає вимогам ст. 435 ЦПК України. Просить змінити спосіб виконання рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у цивільній справі від 19.08.2022 № 314/4913/21 на стягнення із ОСОБА_2 вартості наступного майна, а саме зерна пшениці 4 класу, вагою 47070 кг в розмірі 207000,00 грн.

Сторони у судове засідання не з`явились.

За таких обставин, на підставі ч. 2 ст. 247, ст. 435 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 185 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Європейський суд наголосив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ґарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд» одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (п. 43 рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 вказаної Конвенції.

Згідно п. 10 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.08.2022 у цивільній справі № 314/4913/21, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати обов`язок в натурі задоволено. Ухвалено зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 майно, а саме зерно пшениці 4 (четвертого) класу, вагою 47070 кг.

Постановою Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 314/4913/21 (ВП № 71393611). Постановою Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 314/4913/21 від 02.12.2022 закінчено із підстав, передбачених п. 11 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Аналізуючи зміст вказаної норми суд не може не дійти висновку, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 у справі № 2-749/11/2229.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дана стадія судового провадження розпочинається з моменту відкриття виконавчого провадження, тобто винесення державним виконавцем відповідної постанови і закінчується у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Із матеріалів справи вбачається, що підставою закінчення виконавчого провадження № 71393611 є те, що в наданий державним виконавцем строк, боржником рішення суду не виконано. Виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та штрафи не стягнуто. До органу досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

За таких підстав, доводи заявника не підтверджені належними доказами, спростовані дослідженими судом матеріалами справи, оскільки у матеріалах справи відсутній акт щодо відсутності майна, яке мало бути передано заявнику, відсутні документи за наслідками направленого державним виконавцем повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

За таких обставин, заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення вартості цього майна є фактично зміною рішення по суті та зміною способу захисту порушеного права, що є неприпустимим, а відтак є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволеннізаяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду від 19.08.2022 у цивільній справі № 314/4913/21, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду-якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Свідунович

02.10.2023