Провадження №2/523/4617/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Ошаріна Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступні обставини.

Так 11 грудня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого утворилась заборгованість у сумі 172 307,79 грн.

24 січня 2011 року Суворовським районним судом міста Одеси ухвалено рішення у справі № 2-667/11 відповідно до якого солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за Кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в загальному розмірі 27 689,36 грн., заборгованість за Кредитним договором № 0 від 25 квітня 2007 року в загальному розмірі 392 141,59 грн, заборгованість за Кредитним договором № 0 від 11 грудня 2007 року в загальному розмірі 172 307,79 грн., судовий збір у розмірі 1 700 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього стягнуто 593 958,74 грн.

09 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, Личук Т.В., вчинено виконавчий напис, реєстр номер 3099 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором №0 від 11.12.2007 року у сумі 441256,12 грн.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.08.2020 по 05.03.2021 року.

Виконавчий напис нотаріуса № 3099 від 09.03.2021 р. приватного нотаріуса Личук Т.В. вчинений з численними порушеннями чинного законодавства України, а тому є таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного.

Так, позивач уважає, що нотаріусу не були надані всі необхідні докази того, що заборгованість є безспірною, нотаріус не мав прав вчиняти напис, оскільки кредитний договір не був укладений нотаріально. ТОВ «Вердикт Капітал» надано нотаріусу документи, з яких неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки, такі документи не відображають інформацію щодо здійснення боржником останньої оплати по кредиту, не вбачається яким саме чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами та не можливо встановити дійсний розмір заборгованості.

В даному випадку заборгованість по сплаті за кредитним договором № 0 від 11 грудня 2007 року виникла значно раніше, підтверджується рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 24 січня 2011 року по справі №2-667/11, а отже і той факт, що право вимоги виникло з моменту, коли по кредиту перестали поступати кошти. Тобто кредитору відомо, про те, що строки пред`явлення виконавчого листа пропущені, строки пред`явлення вимоги пропущені.

Окрім того, договір кредиту не було посвідчено нотаріально, а тому нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис.

На підставі викладеного, позивач просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировича, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати, тобто витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 15000 гривень.

Позиція відповідача.

Відповідач подав відзив, згідно якого позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Так відповідач уважає, що Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович мав всі законні підстави для вчинення нотаріального напису, оскільки відповідач мав безспірну заборгованість, а також ухилився від виконання своїх обов`язків.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердив обставини, які викладені у позовній заяві.

Представники відповідача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до поданого відзиву, просили позовні вимоги залишити без задоволення.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 11 грудня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0

Відповідно до кредитного договору за №0 від 11 грудня 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 21 000 доларів США строком з 11.12.2007 року по 11.12.2017 року.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.01.2011р. у справі №2-667/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту було стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 05.01.2000 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.03.2003 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (61050, м. Харків, пр. Московський, 60, кореспондентський рахунок НОМЕР_3 в УНБУ в Харківській області, МФО 351005, код за ; реквізити для перерахування суми грошових витрат за основним зобов`язанням: отримувач: АТ «УкрСиббанк», банк отримувача: АТ «УкрСиббанк», п/р НОМЕР_4 , МФО 351005, код за , м. Одеса, вул. Р. Кармена, 21 А) заборгованість за кредитним договором №0 від 11 грудня 2007 року в сумі 172 307 грн. 79 коп. (сто сімдесят дві тисячі триста сім гривень сімдесят дев`ять копійок), що складається з: заборгованість за кредитом - 152 584 грн. 31 коп., заборгованість за відсотками - 18 004 грн. 80 коп., пеня за прострочення тілу кредиту - 382 грн. 06 коп., пеня за прострочення відсотків по кредиту 1 336 грн. 62 коп..

На виконання даного рішення судом було видано виконавчий лист та здійснювалось примусове виконання судового рішення.

Однак 09 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, Личук Т.В., вчинено виконавчий напис, реєстр номер №3099 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором №0 від 11.12.2007 року у сумі 441256,12 грн.

У даному написі є посилання на те, що заборгованість, що виникла за кредитним договором № 0 від 11.12.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, (надалі - "Кредитний договір"), який укладений між ПАТ «УКРСИББАНК» (правонаступник: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_1 .

Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "УкрСиббанк" (код ЄДРПОУ 9807750) за вказаним кредитним договором є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» () на підставі Договору № б/н про відступлення права вимоги від 08.12.2011, правонаступником якого є ТОВ "Вердикт Капітал" (код ЄДРІІОУ 36799749) на підставі Договору відступлення права вимоги № 2301/К від 10.08.2020 року.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.08.2020 року по 05.03.2021 року. Сума заборгованості складає 439 756,12 (Чотириста тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень 12 копійок), в тому числі:

прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 51 576,17 (П`ятдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят шість гривень 17 копійок);

сума заборгованості за відсотками та комісіями складає 388 179.95 ( Гриста вісімдесят вісім тисяч сто сімдесят дев`ять гривень 95 копійок).

На підставі викладеного, фактично існує подвійне стягнення заборгованості за одним кредитним договором, саме на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.01.2011р. у справі №2-667/11, а також на підставі виконавчого напису від 09.03.2021р., який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, Личук Т.В., вчинено виконавчий напис, у реєстр номер №3099.

Cуд приходить до висновку, що вищевказаний виконавчий напис було видано з порушенням законодавства зважаючи на наступне.

Приписами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Із врахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц визначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно із правовою позицією, викладено Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/2008414 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, у Постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису вже є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Поруч з цим позивач звертаючись до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню вказує на те, що пред`явлена відповідачем сума заборгованості є спірною, зокрема заперечує суму нарахованих процентів за користування кредитом, а приватним нотаріусом на момент вчинення ним виконавчого напису належним чином не перевірено та не встановлено дотримання всіх необхідних умов безспірності заборгованості.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих нотаріусу документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17, від 19.03.2021р. у справі № 750/3781/20).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 127/15911/17.

Необхідно відзначити, що матеріали справи не містять жодних відомостей щодо повідомлення позивача у справі як боржника про наявну заборгованість за кредитним договором, зокрема шляхом скерування йому відповідачем вимоги про усунення порушень взятих на себе кредитних зобов`язань та доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису, що позивач не менш ніж за тридцять днів до вчинення оспорюваного виконавчого напису був ознайомлений із розміром заборгованості за кредитним договором та відповідно не був позбавлений можливості добровільно у досудовому порядку усунути допущені порушення чи пред`явити заперечення щодо розміру заборгованості відповідачу як новому кредитору, оскільки тільки у випадку якщо жодна із вищеперелічених дій не виконана боржником, заборгованість вважається безспірною.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржник повідомлявся належним чином про заміну кредитора у зобов`язанні.

Відповідачем у поданому відзиві не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц погодилася з висновками апеляційного суду про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості.

Верховний Суд у справі № 569/8884/17, скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд виходив з того, що суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону.

Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною.

Крім цього, із матеріалів справи не надається за можливе встановити, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи (та які саме) щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірними.

Отже, судом встановлено, що нотаріусу не лише не було надано всіх документів необхідних для вчинення ним виконавчого напису, але і сума заборгованості позивача перед відповідачем станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, не була безспірною, і доказів протилежного суду надано не було.

Суд також враховує той факт, що фактично існує подвійне стягнення заборгованості за одним кредитним договором, саме на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.01.2011р. у справі №2-667/11, а також на підставі виконавчого напису від 09.03.2021р., який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, Личук Т.В., вчинено виконавчий напис, у реєстр номер №3099, що є неприпустимим.

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 15000 гривень, посилаючись на договір 11.07.2023р., в якому встановлено, що розмір гонорару є фіксованим та становить суму у розмірі 15000 гривень.

Відповідач заперечує проти стягнення вищевказаних витрат, зважаючи на те, що вони є безпідставними та не відповідають обсягу робіт та складності справи.

Відповідно до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Суд приходить до висновку, що необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки вони є не відповідають складності справі, часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та ціні позову.

З урахуванням викладеного, суд приймаючи до уваги критерії реальності та розумності розміру, уважає необхідним стягнути з відповідача на користь витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2500 гривень.

Окрім того, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, то необхідно стягнути з Відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 , 274- 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Визнати виконавчий напис № 3099 від 09 березня 2021 р. вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення з

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, )

суми у розмірі 441 256,12 (Чотириста сорок одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 12 (дванадцять) копійок.

- таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, ) на користь Держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 18.09.2023