Справа № 336/7160/23
Провадження № 2/336/2843/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05 листопада 2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №399. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Позов обґрунтовує тим, що від вказаного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.03.2022 позивачка разом з дітьми виїхала за кордон до Німеччини і з цього часу шлюбні відносини з відповідачем припинилися через відсутність взаєморозуміння в питаннях ведення господарства, різні погляди на сімейне життя, втрати почуття любові та поваги один до одного, Примирення сторін вважає неможливим.

Ухвалою суду від 26.07.2023 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

29.08.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій просить суд залишити позовну заяву без розгляду, заперечує проти розірвання шлюбу.

06.09.2023 від позивачки надійшов відповідь на відзив, відповідно до якого просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо розірвання шлюбу, пояснив суду, що у березні 2022 він настояв, щоб його дружина вивезла дітей за кордон. З цього часу вони майже не спілкуються, шлюбні відносини припинені, він часто спілкується з дітьми. Зазначив, що відстань - не є підставою для розірвання шлюбу.

Інших клопотання чи пояснень відповідачем в судовому засіданні надано (заявлено) не було.

Заслухавши позивача, дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 листопада 2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №399 (а.с.6)

Від вказаного шлюбу, у сторін народились діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Позивачка у березні 2022 року з дітьми виїхала за кордон до ФР Німеччини, що не оспорюються сторонами та підтверджено відповідачем в судовому засіданні.

Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння з питань ведення господарства, втратою почуття любові, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги між ними, різними поглядами на сімейне життя. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка категорично не бажає збереження шлюбу, на розірванні якого наполягає.

Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно статей 105, 110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дитини (стаття 109 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивачка не бажає зберегти шлюб та наполягає на його розірванні.

Окрім того, суд окремо зауважує, що в судовому засіданні відповідач пояснив суду, що дійсно стосунки між ним та позивачкою припинені з березня 2022 року, шлюбні відносини не підтримують, а тому підстав для відмови у задоволенні позову немає.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка до суду подала заяву про залишення шлюбного прізвища, а тому суд приходить до висновку про залишення шлюбного прізвища « ОСОБА_3 ».

Стосовно клопотання відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

Статтею 257 ЦПК України перелічені підстави для постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення позивача та відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Оскільки позивачкою не заявлена вимога про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 3-5, 10-13, 142, 206, 259, 263 - 265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 листопада 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №399.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2023.

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 ; місце проживання (фактичне, згідно позову): АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_3 ; місце проживання (фактичне, згідно позову): АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова