Справа № 161/8998/23 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/885/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом.

Покликалась на ті обставини, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року, з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, позивач вказувала, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, визначена судом сума аліментів не є достатньою для задоволення повсякденних потреб дитини. Також, зазначала, що її матеріальний стан погіршився, вона більше не отримує матеріальну допомогу від держави при народженні дитини, ніде не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна. Натомість матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 покращився, він має постійну роботу і в змозі сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі.

Враховуючи наведене, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , до 4000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2023 року позов задоволено частково. Збільшено розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 грудня 2020 року у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду про збільшення розміру аліментів законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави 536 грн 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, прийнятим судом без повного з`ясування всіх обставин справи та з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваного рішення, не було надано належну правову оцінку встановленим обставинам справи та наявним в матеріалах справи наданих нею доказам. Зокрема, щодо необхідності індексації аліментів у зв`язку із зростанням індексу інфляції споживчих цін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначав, що оскаржуване позивачем рішення суду є законним і обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та враховує інтереси дитини, а тому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з часу присудження судом аліментів на дитину, яка перебуває на утриманні позивача, матеріальний стан відповідача покращився і він сам визнав позов частково, а тому наявні правові підстави для збільшення розміру аліментів і часткового задоволення позову.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2020 року було ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем ОСОБА_2 аліменти на дитину призначені судом сплачуються добровільно, в органи ДВС виконавчий лист не подавався і цю обставину не заперечує позивач.

Крім того, з наявних в матеріалах справи письмових доказів, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді тренера у Відділі культури та молодіжної політики Боратинської сільської ради та за період з січня 2023 року по травень 2023 року отримав заробітну плату у розмірі 42 995 грн, а його щомісячний дохід становить 8599 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обставинами, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів, є: значне покращення матеріального стану, поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті платника аліментів визначених рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_6 вказувала, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на її користь з відповідача ОСОБА_2 матеріальний стан останнього покращився, а її матеріальний стан погіршився та зросли витрати на утримання сина, а тому існують правові підстави для збільшення розміру присуджених судом аліментів.

Дані обставини були враховані судом під час ухвалення оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, задовольнивши позов частково, дійшов вірного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів до 2000 грн, які підлягають стягненню на користь позивача на дитину до досягнення нею повноліття.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки місцевого суду, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Доводи ж апеляційної скарги щодо незастосування судом індексу інфляції споживчих цін не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не впливають на законність рішення, що оскаржується.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді