Справа № 309/879/23
Провадження № 2/309/190/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2023 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого Орос Я.В.
за участю секретаря Гаклик Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Долгова Людмила Валеріївна, до ОСОБА_2 , де третя особа орган опіки і піклування Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав ,
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Долгова Л.В., звернувся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа орган опіки і піклування Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 25.10.2003 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за №27.
За час перебування у шлюбі, у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Починаючи з 2012 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. Відповідачка мешкає наразі окремо, а позивач з трьома доньками залишився жити в будинку за місцем реєстрації.
На теперішній час старша дочка ОСОБА_6 вже повнолітня, а середня ОСОБА_7 та молодша дитина ОСОБА_8 знаходяться на утриманні та вихованні позивача. Вже тривалий час мати жодної участі у вихованні дітей не приймає та не спілкується із ними. ОСОБА_2 взагалі не цікавиться розвитком доньок, матеріально не допомагає, діти перебувають на повному утриманні батька.
Причиною розірвання шлюбу було те, що відповідачка почала зловживати спиртними напоями, часто зникала з дому, не повідомляючи нікого. ОСОБА_2 , в час коли позивач працював, залишала дітей без нагляду, зовсім не турбувалася про сім`ю. Діти постійно знаходилися на повному утриманні та вихованні позивача. Молодшій дитині на той момент було лише 4 роки. За рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 30.03.2012 року по справі №713/680/12 шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання неповнолітніх доньок сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 на самостійному утриманні батька ОСОБА_1 .
Щодо позбавлення батьківських прав відповідачки відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , позивач зазначає наступне. Відповідачка аліменти на утримання трьох дітей на користь позивача не сплачує та ніколи не сплачувала. ОСОБА_2 самоусунулася від будь-якої матеріальної допомоги дітям, не виховувала їх взагалі.
Відтак, оскільки мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то з посиланням на приписи ст.164 СК України, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
Представник третьої особи Вурста О.Я. у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. На адресу суду надіслала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі та врахувати висновок наданий органом опіки та піклування.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи належним чином була повідомлена шляхом оголошення про її виклик у судове засіданні на офіційному сайті судової влади, відзиву на позовну заяву не надіслала.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 25.10.2003 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за №27. Рішенням Хустського районного суду від 30.03.2012 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено на утриманні батька (а.с.11-12).
За час перебування у шлюбі, у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14-18).
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина складеного старостом Кірешського старостинського округу І.І.Біляк від 21.06.2022року ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з дітьми: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.21).
Згідно рішення Хустського районного суду від 17.06.2014 року було задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у сумі 500 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с.13).
Ухвалою суду від 29.03.2023 року зобов`язано орган опіки і піклування виконавчого комітету Хустської міської ради надати суду висновок щодо роз`яснення спору доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 .
На виконання відповідної ухвали 15.05.2023 року на адресу суд надійшов Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно її неповнолітніх дітей.
Згідно відомостей викладених у Висновку, 12.04.2023 р. працівником служби у справах дітей спільно з провідним фахівцем із соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Хустської міської ради здійснено виїзд за місцем проживання дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 . За результатами обстеження складено акт, в якому зазначено, що вихованням та утриманням дітей займається батько ОСОБА_1 . Будинок одноповерховий, складається з трьох кімнат, які облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, в помешканні охайно. Наявне електропостачання, водопостачання-колодязь.
Для неповнолітніх: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відведено окрему кімнату, наявні пічне опалення, спальні місця для дітей, шафа для одягу, шкільне приладдя, засоби гігієни. Дитячий одяг чистий та охайний, в належному стані. Наявний запас продуктів, діти забезпечені повноцінним харчуванням та доглядом. У будинку створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Взаємовідносини між батьком та дітьми щирі та доброзичливі.
Службою у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради додатково скеровано запит до Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області щодо надання інформації про притягнення матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 (фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ) та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_1 , до кримінальної або адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, жорстоке поводження з дітьми тощо.
У результаті бесіди з громадянкою ОСОБА_2 з`ясовано, що з 2012 р. вона з дітьми не проживає. Оскільки після розірвання шлюбу неповнолітні доньки залишилися проживати з батьком в АДРЕСА_1 . Повідомила, що матеріально дітям не допомагає, так як немає фінансової можливості. Згідно з актом оцінки потреб сім`ї особи ОСОБА_2 зазначено, що громадянка ОСОБА_2 , ознаки систематичного вживання алкогольних напоїв та тютюно паління, що сама і стверджувала. Зі слів матері дітей вона працює по найму, але не має можливості надавати кошти на утримання дітей.
За результатами прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно її дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виходячи з вищенаведеного та враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 08.05.2023 р. №5, орган опіки та піклування Хустської міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 (фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ), відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доцільним та таким, що не суперечить інтересам дітей.
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Повертаючись до обставин даної справ, суд констатує, що відповідачка ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Весь цей час дітьми опікується батько. Сама ОСОБА_2 веде аморальний та бродяжий спосіб життя, вживає алкогольні напої, в судові засідання не з`являлася, своєї позиції щодо позбавлення її батьківських прав не висловила то на думку суду це, у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дітей.
Узагальнюючи наведене суд констатує, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.164, 166 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити .
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканку АДРЕСА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 мешканця АДРЕСА_1 - 1073,60 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 04.10.2023 року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.