ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м.Суми

Справа №592/2927/23

Номер провадження 22-ц/816/1149/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2023 року у складі судді Онайка Р.А., ухвалене в м. Суми,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 21 січня 2010 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав кредит в розмірі, встановленому договором.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 26 грудня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 59623 грн 87 коп., яка складається із: 48995 грн 27 коп. заборгованість за тілом кредиту, 10628 грн 60 коп. заборгованість за простроченими відсотками, яку і просило стягнути з відповідача на свою користь.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 жовтня 2010 року в розмірі 48995 грн 27 коп., витрати по справі у розмірі 2205 грн 54 коп., а всього 51200 грн 81 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні з відповідача відсотків, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що при підписанні заяви відповідачем було погоджено розмір базової відсоткової ставки 2,5% на місяць або 30% річних. Вказує і на те, що у випадку непогодження із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, суд мав встановити дійсний розмір заборгованості з урахуванням наявних у справі документів.

Відповідачем у встановлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Рішенням суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по тілу кредиту в сумі 48995 грн 27 коп. сторонами не оспорюється, а тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 січня 2010 року ОСОБА_1 підписала заяву, в якій просила банк надати кредитну карту, типу 55772129, валюта гривня, тип кредитного ліміту фінансовий, сума кредитного ліміту 1000 грн., з базовою процентною ставкою 30 із розрахунку 360 днів в році (а.с. 14).

Крім того, того ж дня ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», якою визначено пільговий період 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), базову відсоткову ставку 2,5% в місяць, розмір щомісячного платежу 7% від суми боргу, строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця (а.с. 15).

Згідно із довідкою АТ КБ «Приватбанк» відповідачу за кредитним договором б/н було видано кредитну картку: № НОМЕР_1 з датою відкриття 21 січня 2010 року та строком дії 12/11; № НОМЕР_2 з датою відкриття 27 березня 2012 року та строком дії 08/15; № НОМЕР_3 з датою відкриття 14 квітня 2017 року та строком дії 03/21; № НОМЕР_4 з датою відкриття 28 листопада 2018 року та строком дії 11/22; № НОМЕР_5 з датою відкриття 28 квітня 2020 року та строком дії 12/23 (а.с.13).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов обслуговування кредитної картки встановлено наступний кредитний ліміт: 21 січня 2010 року 1000 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, станом на 26 грудня 2022 року встановлено кредитний ліміт 0,00 грн (а.с. 12).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 121 січня 2010 року, укладеного між сторонами по справі станом на 26 грудня 2022 року заборгованість за простроченим тілом кредиту 48995 грн 27 коп., заборгованість за простроченими відсотками 10628 грн 60 грн. Загальна сума заборгованості 59623 грн 87 коп. (а.с. 3-11).

Позивачем додано Умови і правила надання банківських послуг, які не містять підпису про ознайомлення з ними ОСОБА_1 (а.с. 21-30).

З виписки за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою в період з 21 жовтня 2010 року до 26 грудня 2022 року (а.с. 39-57).

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено відсоткову ставку 30% річних, проте, банком в односторонньому порядку неодноразово підвищувалася. Розрахунку заборгованості по процентах, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки банком надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, які відповідачем відписані не були, не можна вважати складовою кредитного договору.

Висновки суду першої інстанції, що підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, узгоджується із правовою позицією, викладеною Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 рок у справі 393/1236/20.

Згідно підписаних 21 січня 2010 року відповідачем заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторонами договору було погоджено базову проценту ставку 30 % річних (2,5% на місяць).

Судом першої інстанції встановлено, що процентна ставка за користування кредитними коштами змінювалась банком, зокрема, з 01 червня 2015 року збільшено до 43,2% річних, з 01 квітня 2017 року зменшено до 42% річних, з 01 серпня 2020 року зменшено до 40,8% річних, з 02 квітня 2022 року зменшено до 20,4% річних, а з 01 вересня 2022 року збільшено до 40,8% річних.

Належних та допустимих доказів на підтвердження погодження з відповідачем підвищення процентної ставки до 40,8%, 42% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.

Крім того, вбачається, що в період, коли банк почав застосовувати підвищені процентні ставки, діяла редакція ст. 1056-1 ЦК України, ч. 3 якої передбачала, що встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, банк надав суду розрахунок заборгованості, в якому розмір заборгованості по процентам за період з 01 червня 2015 року обрахований, виходячи з підвищених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачем не були погоджені.

Розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місяць, погодженої сторонами, позивачем суду першої інстанції не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано не взяв до уваги розрахунок нарахованих відповідачу відсотків.

У супереч доводам апеляційної скарги, тягар доведення обґрунтованості позовних вимог, в тому числі, надання розрахунку складових заборгованості за кредитним договором, відповідно до узгоджених його умов, законодавцем покладено саме на позивача, а не на суд.

З огляду на виконане, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова