Провадження № 2/484/1082/23
Справа № 484/3664/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Шикері І.А.

за участю секретаря судових засідань - Туркалової І.В.

розглянувши в підготовчому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Первомайська, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що йому на підставі договору дарування від 12.02.2009 належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок йому подарувала його дружина - ОСОБА_2 , яка в свою чергу придбала його у ОСОБА_3 . Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0465 га, цільове призначення землі - для обслуговування житлового будинку. Зазначена земельна ділянка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, належить ОСОБА_3 , який помер. Вважає, що в силу ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 328 Цивільного кодексу України, разом з переходом права власності на будинок до нього перейшло і право власності на спірну земельну ділянку.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача - Первомайської міської ради Магденко О.В. в підготовче засідання також не з`явилась, направила заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, матеріали інвентаризаційної справи на житловий будинок по АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що 12.02.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, відповідно до якого, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв у дар житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Мовчаном С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 332.

Позивач зареєстрував своє право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у Первомайському МБТІ.

Разом з тим, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю б/н, земельна ділянка, площею 0,0465 га, цільове призначення землі - для обслуговування житлового будинку, на якій розташовано житловий будинок ОСОБА_1 - до цього часу належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).

Встановлено, що при переході права власності на житловим будинок, питання щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку не вирішувалось.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , набувши право власності на житловий будинок на підставі договору дарування, набув також і право власності на земельну ділянку площею 0,0465 га, надану для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до Первомайської міської ради Миколаївської області, , місцезнаходження якої: вул. Грушевського, 3, в м. Первомайську Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0465 га, надану для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 02.10.2023.

С У Д Д Я: І.А. ШИКЕРЯ