Провадження № 2-н/522/1620/23
УХВАЛА

21 вересня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій заявниця просить стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та малолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіцній В.В.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.п.5,7 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Керуючись п.п. 5,7 ст.165 ЦПК України, судом було направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру з метою встановлення зареєстрованого місця проживання боржника, відповідь за № 235123 на який надійшла до суду 20 вересня 2023 року та з якої вбачається, що адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 .

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до відповіді з Єдиного демографічного реєстру №235123 від 20.09.2023 року, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Виходячи з правил підсудності, встановлених у статті 27 ЦПК України, справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Як визначено ст.. 181 СК України та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та малолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, заявниця не надала жодних доказів на підтвердження факту сумісного проживання з донькою.

При цьому, заявниця зазначає про те, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти проживають разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, виходячи зі змісту копії Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, від 15 грудня 2020 року, діти проживають разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, встановлено, що заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини порушені вимоги ст.. 163 ЦПК України.

Верховний суд у Постанові від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19 зробив висновок, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти..

Згідно п.1, 3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі вище викладеного та керуючись т. ст. 165, 167, 258-261, 353, 354, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та малолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Копію ухвали направити заявнику.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленим розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Косіцина В.В.