Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2023 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Швеця А.А., відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миропільської селищної ради Житомирської області Гончарук К.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миропільська селищна рада Житомирської області,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню цієї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавляться її життям, побутом, не підтримує матеріально та зловживає алкогольними напоями.

22 серпня 2023 року до суду надійшла заява від відповідача про визнання позову.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому. Крім цього ОСОБА_1 повідомив, що відповідач зловживає алкогольними напоями, він є військовим та на даний час перебуває в зоні проведення бойових дій і не має можливості впливати на поведінку дружини, тільки вразі повернення додому він зможе впливати на останню та на виправлення її поведінки.

Відповідач позов визнала та підтвердила часте вживання нею алкогольних напої, при цьому заперечила факт залежності від них та вказала що приблизно протягом останніх двох тижнів алкогольні напої не вживає. ОСОБА_2 повідомила, що між нею і дочкою є непорозуміння, які виникають на побутовому грунті. Вона не має впливу на неповнолітню дочку, а батько знаходить спільну мову з останньою. ОСОБА_2 повідомила, що за кошти, які надав позивач, вона разом з дочкою купувала для останньої одяг.

Судом була заслухана думка неповнолітньої ОСОБА_3 щодо позбавлення її матері батьківських прав, на що вона пояснила, що не заперечує щодо позбавлення її матері батьківських прав, оскільки в неї часто виникають конфлікти з нею з підстав вживання останньою алкогольних напоїв, її вихованням мати не займається, про неї не піклується.

Представник Миропільської селищної ради Житомирської області повідомила, що до моменту звернення позивача для отримання висновку щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, до селищної ради будь-якої інформації щодо невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків не надходило, відомостей щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків в селищній раді немає. При здійсненні обстеження місця проживання сім`ї порушень не виявлено, в будинку створені умови проживання для дитини. Сім`я веде спільно особисте селянське господарство.

Свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що давно знає сім`ю позивача та відповідача, підтвердила, що ОСОБА_2 вживає алкогольні напої, про факти насильства в сім`ї їй не відомо, повідомила, що сім`я веде спільно особисте селянське господарство.

Свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що він є сином позивача та відповідача, підтвердив, що мати вживає алкогольні напої, коли батько вдома він впливає на поведінку матері та контролює, щоб вона не зловживала алкоголем, разом з тим зауважив, що протягом останніх двох тижнів алкогольних напоїв ОСОБА_2 не вживала.

Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 26 лютого 1996 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Миропільською селищною радою Житомирської області, № 288/1 від 10 липня 2023 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: дружина - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_3 .

Відповідно до акту обстеження проживання сім`ї ОСОБА_1 сім`я проживає у власному житлі, ведуть спільне особисте селянське господарство.

Висновком органу опіки та піклування - Миропільської селищної ради Житомирської області від 14 липня 2023 року визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо її дитини.

Згідно частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно частини першої статті 164 Сімейного кодексу (далі СК України) мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 4-6 статті 19 СК України).

Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про її ухилення від виховання дитини, і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Даних про обставини, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини або що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням нею батьківських обов`язків, про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, перебування відповідача на обліку у нарколога, матеріали справи не містять.

Посилання на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, офіційно ніде не працює і не має інших джерел доходу, не є підставою для позбавлення матері дитини батьківських прав та не може у повній мірі свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини. Крім цього в акті обстеження проживання сім`ї ОСОБА_1 від 10 липня 2023 року зазначено, що сім`я веде спільне особисте селянське господарство.

Озвучена в судовому засіданні думка неповнолітньої ОСОБА_3 щодо позбавлення відповідача батьківських прав не може бути підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки вона може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким дитина через вік неспроможна надавати об`єктивну оцінку, та не завжди відповідає інтересам самої дитини.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим. Із цього висновку не є зрозумілим, яким чином позбавлення батьківських прав відповідача сприятиме захисту інтересів дитини.

Суд не вбачає законних підстав для задоволення позову у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Оскільки визнання позову ОСОБА_2 суперечить інтересам дитини та сім`ї. Розвиток дитини, її виховання має базуватися насамперед на сімейному вихованні.

Позивач не сприяв вирішенню конфлікту і непорозумінню, яке виникло між дочкою та матір`ю, навпаки він звернувся в суд для позбавлення останньої батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миропільська селищна рада Житомирської області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Тридцятиденний строк на оскарження даного судового рішення слід обчислювати з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 29 вересня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук