ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13187/21

Провадження № 22-ц/4820/1722/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.,

з участю представника Офісу Генерального прокурора Ленчика В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року (суддя Павловська А. А., повне судове рішення складено 26 червня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Офісу Генерального прокурора, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що внаслідок прийняття слідчим другого відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції Коржуком В. М. незаконної постанови від 29.04.2020 про закриття кримінального провадження № 00000569, яка скасована ухвалою Хмельницького міськрайонного суду, йому заподіяна моральна шкода. Він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а необхідність поновлення порушених прав змусила його вживати додаткових заходів для їх захисту в суді. Внаслідок винесення незаконної постанови порушено такі його права: право на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади Україна в частині правомірності та добросовісності; конституційне право на свободу пересування територією Україна; право знати про закінчення досудового розслідування; право на честь і гідність та інші немайнові права. Зазначає, що витратив час для захисту свого порушеного права, а також поніс витрати на проїзд та написання тексту заяви.

Тому позивач просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 1 мільярд гривень, на відшкодування матеріальної шкоди - 60030 гривень.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, ухвалення рішення без додержання норм матеріального та процесуального права. Вважає, що наявні безумовні підстави для відшкодування моральної шкоди в порядку частини 1 статті 23 ЦК України і статті 56 Конституції України. Суд першої інстанції не врахував судову практику у зазначеній категорії справ. Суд зобов`язаний був відновити його порушене право.

У відзиві Офіс Генерального прокурора просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

У засіданні апеляційного суду представник Офісу Генерального прокурора апеляційну скаргу не визнав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000569 від 29.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України, розпочатого на підставі заяви ОСОБА_1

23.05.2016 старший слідчий СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08.08.2016 зазначена постанова скасована і вказано на необхідність проведення слідчих та процесуальних дій.

Постановою слідчого другого відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Коржука В. М. від 29.04.2020 кримінальне провадження № 0000569 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05.04.2021 у справі № 686/20320/16-к задоволено скаргу ОСОБА_1 , постанову слідчого другого відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 29.04.2020 про закриття кримінального провадження № 0000569 скасовано. Ухвала набрала законної сили.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом частин 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України).

У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пов`язує заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Таке ототожнення факту винесення процесуального документа слідчим із заподіянням майнової і моральної шкоди, безвідносно до наведених підстав і складових цивільно-правової відповідальності, суперечить її суті і вимогам закону.

У матеріалах справи відсутні докази настання негативних наслідків для позивача у межах кримінального провадження, утруднення чи неможливості реалізації у межах кримінального провадження як особи, яка має відповідний процесуальний статус, прав, визначених кримінальним процесуальним законом, тощо.

ОСОБА_1 надав лише докази оскарження ним процесуального рішення слідчого у кримінальному провадженні і прийнятого судового рішення за результатом розгляду його скарги.

Проте, інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності не доведені.

Не надано доказів спричинення душевних страждань внаслідок винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням його права та наслідками, які спричинило це порушення, у тому числі приниження честі та гідності, додаткових зусиль для організації свого життя.

Перераховані у позовній заяві особисті немайнові права ОСОБА_1 на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників правоохоронних органів, зокрема слідчого, не нівелюються, а забезпечені можливістю судового захисту шляхом оскарження в порядку, визначеному КПК України.

Позивач отримав захист своїх прав за результатами судового розгляду його скарги на постанову слідчого.

Витрати ОСОБА_1 на проїзд і написання заяви не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України.

Посилання позивача на необхідність звернення до суду не є належною правовою підставою для відшкодування моральної і майнової шкоди.

При вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив із загальних підстав цивільно-правової відповідальності і зробив правильний висновок про відсутність підстав для відшкодування моральної і майнової шкоди позивачеві у правовідносинах, що склалися між сторонами та правомірно відмовив у позові.

Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення в справі.

Не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі як на підставу для скасування рішення суду на постанови Верховного Суду в інших справах, що стосуються аналогічних за суттю правовідносин, проте з іншими фактичними обставинами і доказами, наданими на підтвердження порушеного права.

Зазначені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу аргументи про відсутність підстав для задоволення позову є слушними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта