Справа № 303/8078/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В., з участю секретаря Чічкало М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 січня 2023 року (у складі судді Кость В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у листопаді 2022 р.

Просила визнати договір поруки № 046/07-MUK-01 від 31.10.2007 р. між ОСОБА_1 і ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» припиненим із 19.03.2009 р.

На обґрунтування позовних вимог указала, що в порушення приписів частини четвертої ст. 559 Цивільного кодексу України кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив позовної вимоги до поручителя. При цьому, зазначає, що строк виконання основного зобов`язання настав 19.09.2008 р., оскільки ОСОБА_2 припинила виконувати взяті на себе кредитні зобов`язання саме з цієї дати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 січня 2023 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивачем не подавалося клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, таке рішення суду першої інстанції було прийнято на власний розсуд, відтак судом першої інстанції було порушено вимоги ст.ст. 276, 277 ЦПК України;

-строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 046/07- MUK від 31.10.2007 р. є 19.09.2008 р., тому строк дії договору поруки припиняється 19.03.2009 р. зі спливом шести місяців. Доказів звернення кредитора до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості у період до 19.03.2009 р. не існує.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що Банк скористався своїм правом пред`явлення вимоги до поручителя в судовому порядку шляхом звернення до Мукачівського міськрайонного суду 05 травня 2009 р. із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Разом із тим, позивачем не надано належних і достатніх доказів щодо припинення виконання ОСОБА_2 узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, починаючи з 19.09.2008 р., а відтак відсутні підстави для врахування дати «19.09.2008» для відліку встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення кредитором вимоги до поручителя.

При цьому суд установив, що 31.10.2007 р. між відкритим акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит» (надалі - Банк) та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 046/07- MUK (надалі Кредитний договір) (а.с.8-10), згідно з яким Банк надав Позичальнику кредитні кошти у межах поновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 900000 гривень.

Того ж дня між сторонами було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору (надалі Додаткова угода), відповідно до якої Банк надав Позичальнику транш кредитних коштів у розмірі 4000000 гривень зі строком користування до 24 липня 2022 року. (а.с.9, зворот). Повернення указаного траншу кредитних коштів і сплата процентів здійснюється позичальником у строки згідно з Графіком зниження розміру заборгованості (п.2 Додаткової угоди). Додаткова угода є невід`ємною частиною Кредитного договору.

На забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором між позивачем і Банком був укладений договір поруки від 31 жовтня 2007 р. № 046/07-MUK-01 (надалі Договір поруки, а.с.11).

На підставі вказаного правочину ОСОБА_1 узяла на себе зобов`язання відповідати перед Банком за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором (п.1.1 Договору поруки).

Указаний правочин підписаний обома договірними сторонами.

На підставі судового наказу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2009 р. присуджено до солідарного стягнення із ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми 509561,50 грн. заборгованості за Договором кредиту.

На підставі ухвали суду від 27.07.2021 р. замінено стягувача публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг», у виконавчому провадженні № 52365463 з примусового виконання судового наказу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області №2-н-870/09 від 05.05.2009 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 046/07-МUК від 31.10.2007 р. у сумі 509 561,50 гривень та судових витрат у розмірі 865,00 гривень.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Частиною першою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (частина третя статті 254 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що порука - це строкове зобов`язання, строк поруки відноситься до преклюзивних строків, а тому його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Договором поруки № 046/07-MUK-01 від 31 жовтня 2007 р. не встановлено строк, після настання якого порука припиняється, а тому в цьому випадку підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 559 ЦК України (у вказаній редакції), відповідно до якої порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Із аналізу положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України (у вказаній редакції) можна дійти до висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за кредитним договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Таких висновків щодо застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18).

Встановлено, що позичальник здійснює повернення кредиту рівними частинами щомісячно (а.с.10).

Отже, поряд із установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Довід апеляційної скарги про те, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 046/07- MUK від 31.10.2007 р. настав 19.09.2008 р., а тому строк дії договору поруки припиняється 19.03.2009 р., а саме зі спливом шести місяців, не заслуговує на увагу, оскільки 05.05.2009 р. Мукачівським міськрайонним судом було видано судовий наказ про солідарне стягнення кредитної заборгованості, в т.ч., із ОСОБА_1 , тобто до настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 046/07- MUK від 31.10.2007 р., відтак порука є чинною.

Довід апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, а саме неправомірний розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не заслуговує на увагу, оскільки в силу вимог ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Ця категорія справ не міститься у переліку ч.4 ст. 274 ЦПК України як така, яку не можна розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, відтак судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, суб`єктивного розуміння норм матеріального та процесуального права і не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 січня 2023 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 14 липня 2023 р.

Судді: