Постанова

Іменем України

20 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 161/4629/21

провадження № 61-19858 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

скаржник (боржник) - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ;

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович;

стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 рокуу складі судді Івасюти Л. В. та постанову Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С.

Скарга мотивована тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. перебуває виконавче провадження № 64057259 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4211/10, виданого 15 лютого 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ВАТ «Ві Ей Бі Банк») заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року у розмірі 647 466 грн 30 коп. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0145, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та незавершене будівництво житлового будинку, який знаходиться за вказаною адресою, згідно укладеного іпотечного договору, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Вказувала, що 21 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. у виконавчому провадженні № 64057259 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт на належне їй як боржнику майно, а саме: житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , житловий будинок зруйновано та входить до складу незавершеного будівництва. Незавершений житловий двоповерховий будинок, реєстраційний номер/кадастровий номер :01:001:0145, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Вважала, що дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про опис та арешт майна, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, звіт про оцінку описаного та арештованого майна є незаконними, оскільки вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Так, приватним виконавцем порушено вимоги щодо опису та арешту майна, зокрема, в резолютивній частині рішення суду, що було підставою для відкриття виконавчого провадження, зазначено: звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0145, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та незавершене будівництво житлового будинку, який знаходиться за цією ж адресою, що свідчить про те, що судом вже був встановлений спосіб та порядок виконання рішення суду. Отже, виконавцем безпідставно відкрито виконавче провадження про стягнення коштів і звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника та інше майно, оскільки суд вже вказав спосіб виконання рішення суду.

Крім того, їй не було надано можливості скористатись своїм правом брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення в процесі опису та арешту майна.

У порушення вимог частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем проведено опис та арешт майна боржника без понятих, а це на її думку, свідчить про те, що виконавець навіть не намагався здійснити вхід в будівлю/земельну ділянку, яка підлягає опису, в іншому випадку були б наявні поняті, які своїми підписами засвідчили факт того, що опис майна за технічною документацією без фактичного входу, є результатом недобросовісної поведінки боржника, який перешкоджає виконавцю в проведенні виконавчих дій і не допускає його до предмета опису, а не недбальство з боку виконавця.

Також зазначала, що ні виконавець, ні оцінювач, не проводили фактичного огляду майна, а тому, на її думку звіт про оцінку майна містить необ`єктивні дані, що вливають на вартість предмета оцінки, оскільки сам оцінювач зазначив, що він використовував дані, що були надані йому замовником, відтак, незрозумілим залишається те, звідки оцінювач взяв вихідні дані, на які посилався при виготовленні звіту, яким чином склалася ситуація, що оцінювач оцінив майно, яке за твердженням виконавця зруйноване.

12 лютого 2021 року постановою приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Оцінка преміум стандарт» (далі - ТОВ «Оцінка преміум стандарт»), постановлено суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ «Оцінка преміум стандарт» надати письмовий звіт з питань визначення початкової вартості (стартової ціни) земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0145, житлового будинку, загальною площею 70,6 кв. м, житловою - 46,5 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами та незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , для реалізації на прилюдних торгах. Згідно даних, отриманих з державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників (https://land.gov.ua/info/derzhavnyi-reiestr-sertyfikovanykh-inzheneriv-heodezystiv/) у ТОВ «Оцінка преміум стандарт» немає у своєму складі оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та які зареєстровані у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників. Це свідчить про те, що ТОВ «Оцінка преміум стандарт» не може проводити оцінку землі і як наслідок не може надавати звіт її оцінки.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. у виконавчому провадженні № 64057259 протиправними; визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт майна боржника № 64057259 від 21 січня 2021 року, постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 64057259 від 21 січня 2021 року; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогу С. С. провести повторний опис земельної ділянки та об`єкта незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та провести їх повторну оцінку.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що примусового входження на земельну ділянку, до житлового будинку, незавершеного будівництва не відбувалося, а, отже, участь понятих при вказаних обставинах не є обов`язковою, що свідчить про те, що будь-яких порушень приватним виконавцем чинного законодавства при проведені опису та арешту майна боржника не було допущено.

12 лютого 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 64057259. Ця постанова була винесена суб`єктом оскарження у зв`язку з тим, що протягом 10 днів з моменту винесення постанови про опис та арешт майна боржника від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов лист про відсутність домовленості між ними та ОСОБА_1 щодо визначення вартості майна.

Також судом було встановлено, що при визначенні вартості арештованого майна приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С. С. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством. У зв`язку з цим суд не прийняв до уваги твердження боржника на відсутність у суб`єкта оціночної діяльності у складі ТОВ «Оцінка преміум стандарт» оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, оскільки це спростовується сертифікатом від 18 серпня 2020 року № 732/20, виданим Фондом державного майна України, з якого слідує, що ТОВ «Оцінка преміум стандарт» має право здійснювати оцінку майна та майнових прав, у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що приватний виконавець при вчинені виконавчих дій діяв у відповідності з вимогами чинного законодавства. ОСОБА_1 не оскаржувала самого звіту про оцінку, а просила визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності. Правові висновки Верховного Суду у постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18 зроблені саме у справах про оскарження звіту суб`єкта оціночної діяльності про оцінку майна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким її позов задовольнити.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18, від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16, постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18, від 11 листопада 2020 року у справі № 922/585/19, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2022 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 161/4629/21 із Луцького міськрайонного суду Волинської області.

У квітні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2022 року касаційне провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2023 року касаційне провадження у справі поновлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2023 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. проведено опис та арешт майна боржника без понятих, а це на думку заявника, в звіті про оцінку майна суб`єктом оціночної діяльності зазначено, що оцінка зроблена на підставі даних і документів наданих замовником, оцінювач не проводив натурального обстеження об`єктів оцінки. Оцінка зроблена на підставі даних і документів наданих замовником. Наведене підтверджує ту обставину, що ні виконавець, ні оцінювач, не проводили фактичного огляду майна, як наслідок їхньої безвідповідальності, був створений звіт, що містить необ`єктивні дані, що впливає на вартість предмета оцінки.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2010 року у справі № 2-4211/10 ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Ві Ей Бі Банк» 647 466 грн 30 коп. заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року№ 06/08-СІ/КД. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № 06/08-СІ/КД звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0145, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та незавершене будівництво житлового будинку, який знаходься за цією ж адресою, згідно укладеного іпотечного договору, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Вирішено питання розподілу судових витрат.

28 листопада 2019 року між ПАТ «Ві Ей Бі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 212009 про відступлення прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Ві Ей Бі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 06/08-СІ/КД.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Ві Ей Бі Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі за позовом ПАТ «Ві Ей Бі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № 06/08-СІ/КД.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року змінено спосіб і порядок виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2010 року у справі № 4211/10 за позовом ПАТ «Ві Ей Бі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості із звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0145, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та незавершене будівництво житлового будинку за вказаною адресою, згідно укладеного іпотечного договору, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження на звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0145 та об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно укладеного іпотечного договору, шляхом її продажу ПАТ «Ві Ей Бі Банк».

На виконання вищевказаного судового рішення від 21 червня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 2-4211/10, який пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Пирозі С. С. (а.с. 5).

11 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Того ж дня, за вих. № 3, 4, 5, 7 вказана постанова відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслана ОСОБА_1 . З копії рекомендованого листа слідує, що адресат ОСОБА_1 від його отримання відмовилася (а.с. 7, 40-43).

21 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, яка скерована ОСОБА_1 за вих. № 59 від 21 січня 2021 року. Лист повернувся із відмовою про його отримання (а.с. 10, 44-47).

12 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирога С. С. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 64057259. Ця постанова була винесена суб`єктом оскарження у зв`язку з тим, що протягом 10 днів з моменту винесення постанови про опис та арешт майна боржника від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов лист про відсутність домовленості між ними та ОСОБА_1 щодо визначення вартості майна (а.с. 11, 50, 103-104).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Пунктами 6, 15, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України». Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено висновок про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний за змістом висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17(провадження № 14-471цс19).

У частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»; у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги скарги ОСОБА_1 щодо зазначених дій приватного виконавця є безпідставними.

Судами встановлено, що 21 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. в присутності представника стягувача ОСОБА_3 винесено постанову про опис та арешт майна боржника. Оскаржувана постанова, скерована ОСОБА_1 за вих. № 59 від 21 січня 2021 року. Лист повернуто із відмовою від його отримання.

За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17).

Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів про дотримання приватним виконавцем вимог законів при проведенні у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна боржника.

Крім того, рецензування звіту про оцінку майна є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.

Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку державного виконавця або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не скористалася правом на рецензування звіту про незалежну оцінку вартості майна від 12 лютого 2021 року для спростування його результатів (а.с. 103-104).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують, оскільки зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин, ці доводи були предметом перевірки суду першої та апеляційної інстанції, які надали їм належну та об`єктивну оцінку у своїх рішеннях.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 рокута постанову Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара