справа № 619/3059/23
провадження № 2/619/668/23
Рішення

іменем України

03 жовтня 2023 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/3059/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про зменшення розміру аліментів.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 04.07.2023 звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.11.2011 по справі № 2010/2-2177/11 на користь ОСОБА_2 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повнолітнього віку, з 1/4 до 1/6 частину усіх видів доходу. У обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2011 він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25.04.2011. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2011 року по справі № 2010/2-2177/11 з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 17.08.2011 до досягнення дитиною повнолітнього віку, у розмірі 1/4 частини всіх доходів з усіх видів його заробітку. Наразі обставини змінилися таким чином, що він не взмозі сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у вказаному розмірі. З моменту призначення аліментів у нього змінилися сімейні обставини, а саме: рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року по справі № 639/1037/23, яке набрало законної сили, з нього також стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 06.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. З рахуванням розміру аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не може складати більше 1/3-1/6 = 1/6 частини всіх його доходів.

Відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що вони з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2009, під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області з ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі частини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2011 до досягнення дитиною повноліття. Позивач у своїй позовній заяві не навів доказів погіршення його матеріального стану, здоров`я, чи інше. У позовній заяві не додана довідка про дохід позивача та не додано доказів стягнення аліментів на іншу дитину, не надано постанови про відкриття виконавчого провадження, вирахування податків із заробітної плати. Крім того, позивач працює у Новобоварському районному відділі поліції м. Харкова та отримує заробітну плату у приблизному розмірі 50000 грн, у зв`язку з чим, стягнення з нього аліментів на ще одну дитину ніяк не погіршує його матеріального становища.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 06.07.2023 судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача та 20.07.2023 до суду надійшла відповідь.

Ухвалою суду від 21.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.08.2023.

Ухвалою суду від 22.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу на 03.10.2023 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву, у якій він просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Рішенням Дергачівського районного Харківської області від 18.11.2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2011 і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с. 9).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.05.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 06.03.2023 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-6).

Згідно із частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі N 565/2071/19, аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Також ВС зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками).

Отже, враховуючи встановлений частиною 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що з нього, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.05.2023 у справі № 639/1037/23 стягуються аліменти на ще одну дитину в розмірі 1/6 частини доходу, що значно погіршує його матеріальне становище, при цьому, позивачем не надана довідка про доходи, станом на момент звернення до суду, з якої би вбачалися дані щодо суми всіх доходів фізичної особи за відповідний період.

Крім того, не надано доказів, що зазначене рішення звернено до примусового виконаннята здійснюються відрахування із доходу позивача, також, матеріали справи не містять належних та достовірних доказів того, що позивач сплачує в добровільному порядку аліменти на утримання сина ОСОБА_6 .

Розмір аліментів становить лише частку від заробітку позивача. Отже, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження значного погіршення його майного становища, з яких можна було б зробити висновок, що його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина, у визначеному рішенням суду розмірі,у тому числі, у зв`язку з наявністю другої дитини від іншого шлюбу та те, що його доходів, за виключенням утриманих аліментів, не вистачає для забезпечення його потреб.

Суд зазначає, що відповідно до рішення Дергачівського районного Харківської області від 18.11.2011 розмір аліментів 1/4 частина, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, при таких обставинах, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Крім того, суд зазначає, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я матеріали справи не містять.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд звертає увагу на те, що сукупний розмір аліментів, що стягуються (можуть стягуватися) з ОСОБА_1 на утримання обох дітей у примусовому порядку не перевищує розмір відрахувань, встановлених статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Враховуючи, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, у позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у позові відмовляється, судовий збір з відповідачки не стягується.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Нечипоренко