Справа №639/1917/23
Провадження №2-о/639/152/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2023 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересованою особою Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно проживали разом однією сім`єю до самої смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка - ОСОБА_3 . Встановлення даних фактів необхідно заявнику для переходу на пенсію, пов`язану зі смертю годувальника - її чоловіка із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вказана заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , враховуючи наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30.01.2020 року зазначила про таке: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.»

За змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) факту постійного проживання однією сім`єю та перебування її на утриманні, тобто визнання за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Навпаки, встановлення вказаних фактів, як вказує сама заявник, необхідно їй саме для призначення пенсії. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. У виниклих правовідносинах зазначена заінтересована особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області є спеціальним суб`єктом, який уповноважений на призначення пенсії, зокрема для того, щоб перейти з пенсії, на пенсію чоловіка у зв`язку з втратою годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Тож у спірних правовідносинах необхідно врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

За вказаних обставин, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, є недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 року у справі №290/289/22, провадження № 61-13369св22, зазначивши про те, що спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаний з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. При цьому, Верховний Суд дійшов висновку, що за встановлених обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі № 539/4118/19.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, з огляду на зазначені вище висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 22.03.2023 року у справі №290/289/22 (провадження № 61-13369св22), у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі № 539/4118/19, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Разом з тим, суд у відповідності до ч.5 ст.186 ЦПК України роз`яснює заявнику право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Згідно з квитанцією № від 26.04.2023 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 429,44 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відтак, сплачена сума судового збору підлягає поверненню заявнику разом з матеріалами заяви.

Керуючись ст.ст. 133, 260, 261, 293, 315, 353 ЦПК України, КАС України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні - відмовити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 сплачений за квитанцією № від 26.04.2023 року судовий збір у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В. Баркова