КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5163/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 16553,81 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 26491,27 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 20329,83 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 30135,73 грн, а також витрати пов`язані із отриманням витягу із реєстру в сумі 33,00 грн, та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

В обгрунутвання позовних вимог зазначено, що за розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності з 01.05.2018 року. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачу. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, але не в повній мірі виконує зобов`язання з оплати вказаних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість з 01.05.2018 року, яка станом на 01.08.2021 року становить суму в розмірі 50465,56 грн. Крім того, 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 43045,08 грн за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначені суми заборгованості в примусовому порядку.

Ухвалою суду першої інстанції було задоволено клопотання позивача та залучено до участі в справі співвідповідача ОСОБА_2 ..

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року вищевказаний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з центрального опалення за період з листопада 2018 року по липень 2021 року, включно, в розмірі 20 122 грн 09 коп., та заборгованість за отриманні послуги із постачання гарячої води за період з листопада 2018 року по липень 2021 року, включно, в розмірі 28 685 грн. 11 коп..

В задоволенні іншої частини позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за період до 01.05.2018 року, та за період з травня 2018 року по листопад 2018 року - відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1184 грн 80 коп., тобто по 592 грн 40 коп. із кожного.

У стягненні витрат, пов`язаних із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник КП «Київтеплоенерго» подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті з березня 2017 року до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6530,24 грн; заборгованість за спожиті з березня 2017 року до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 154,10 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року по 01.11.2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 207,74 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року по 01.11.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1450,62 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вимоги позовні вимоги.

Вважає, що рішення суду першої інстанції незаконним і необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права, що призвело до позбавлення позивача права на належний судовий захист.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції неправильно застосував строки позовної давності, суд не врахував, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Посилається також на ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якої плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Тому вважає, що зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води виникли щомісячно.

Посилається на п. 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, який встановлено, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 768, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020 року.

Враховуючи викладене представник позивача вважає, що КП "Київтеплоенерго" не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з березня 2017 року по дату подання позовної заяви.

29 березня 2023 року до Київського апеляційної суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. (а.с. 167-169).

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував, що твердження апелянта про те, що строк позовної давності не пропущено з підстав дії карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (СОVID-19), не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що позовну заяву КП «Київтеплоенерго» подано до суду лише в травні 2021 року, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" в Україні встановлено карантин із 12 березня 2020 року.

При цьому, введення на території України карантину не заважало як ПАТ «Київенерго», так і КП «Київтеплоенерго» звернутись до суду із позовом в межах строків позовної давності.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 вважає, що судом першої інстанції правомірно застосовано позовну давність щодо вимог заявлених за період до травня 2018 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення комунальної заборгованості з 01.11.2018 року по 01.07.2021 року суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачами своїх зобов`язань.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги до 01.05.2018 року та з травня 2018 року по листопад 2018 року суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки останній звернувся до суду у листопаді 2021 року.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Пунктом 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Встановлено, що відповідачі в рівних частинах є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності.

Відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які з 01 липня 2014 року надавало ПАТ «Київенерго» згідно Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатків № 1, 2 до Договору, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги за адресою: АДРЕСА_1 із централізованого опалення та із централізованого постачання гарячої води.

Крім того, відповідно до п. 1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та буд-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та прийняв право вимоги до відповідачів будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Таким чином, з 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

28 березня 2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 34 (5085) на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку відповідачі мають заборгованості з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, яка станом на 01.08.2021 року складає у розмірі 50465,56 грн (заборгованість за послуги централізованого опалення 20329,83 грн, заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 30135,73 грн) (а.с. 6).

Відповідно до Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 позивач прийняв право вимоги до відповідачів заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення у розмірі 16553,81 грн та відповідно Додатку 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 позивач прийняв право вимоги до відповідачів заборгованості за спожиті послуги гарячого водопостачання у розмірі 26491,27 (а.с. 7-8).

Встановлено також, що в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача (а.с. 69).

Судом також встановлено, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості до травня 2018 року, натомість є переліки споживачів послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання та зобов'язань, право вимоги яких відступається, які зазначені у Додатку 1 та Додатку 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 (а.с. 7-8), з якого не можливо встановити з якого періоду виникла заборгованість та розмір щомісячного платежу по двом наданим послугам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності, яка утворилась поза строком трьох років, до моменту звернення в суд з позовною заявою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при застосуванні норм матеріального права не врахував положення п. 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України до спірних правовідносин.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням продовження строку позовної давності, та того що карантин був введений 12.03.2020 року, строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати. Тобто на користь позивача з відповідачів підлягають стягнення платежі з березня 2017 року.

Разом з цим, як зазначалось судом, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості до травня 2018 року. Тобто суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити обрахування заборгованості за період з березня 2017 року до травня 2018 року.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з травня 2018 року по серпень 2021 року.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів коштів не грунтуються на вимогах закону та суперечить положенням визначеним у ст. 543 ЦК України, а тому не підлягають задоволенню в цій частині.

Таким чином на користь позивача підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення з травня 2018 року по серпень 2021 року у розмір 20329,83 грн, тобто по 10164,91 грн з кожного відповідача та заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 30135,73 грн, тобто по 15067,86 грн з кожного відповідача.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним відмовити в цій частині позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вказаної суми, оскільки квитанція надана позивачем не свідчить про те, що ним були понесені ці витрати саме у зв`язку з отриманням відповідного витягу.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачами.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема положення пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

Предметом позову є стягнення з відповідачів суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 93510,64 грн.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 50465,56 грн, що складається з заборгованість за послуги з централізованого опалення та за послуги з централізованого постачання гарячої води в період з травня 2018 року по серпень 2021 року.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь відповідача підлягає сума у розмірі 3062,66 грн (50465,56 * 5675/ 93510,64), тобто по 1531,33 грн з кожного з відповідачів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 10164,91 грн (десять тисяч сто шістдесят чотири гривні дев`яносто одна копійка).

Стягнути з ОСОБА_2 на Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 10164,91 грн (десять тисяч сто шістдесят чотири гривні дев`яносто одна копійка).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15067,86 грн (п`ятнадцять тисяч шістдесят сім гривень вісімдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15067,86 грн (п`ятнадцять тисяч шістдесят сім гривень вісімдесят шість копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» понесені судові витраті зі сплати судового збору у розмірі 1531,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» понесені судові витраті зі сплати судового збору у розмірі 1531,33 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53.

Відповідач: ОСОБА_1 : РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «27» квітня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник