Справа № 352/1479/22
Провадження № 22-ц/4808/406/23
Головуючий у 1 інстанції Олійник М. Ю.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

за участю представника апелянта адвоката Кузя А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 адвоката Марчук Мар`яни Ігорівни на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Олійника М.Ю. в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 з урахуванням уточненої позовної заяви звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення.В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . Окрім нього спадкоємцями першої черги після смерті батька є діти останнього відповідачі по справі.

У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, який повідомив, що йому може бути видано свідоцтво про право на спадщину лише на 1/3 частку у спадковому майні, оскільки інші діти спадкодавця заяви про відмову від прийняття спадщини не подали та були зареєстровані на час смерті спадкодавця за однією адресою, а тому вважаються такими, що спадщину прийняли.

Позивач заперечує факт прийняття спадщини відповідачами, оскільки вони не подали нотаріусу відповідних заяв про прийняття спадщини. А сама по собі реєстрація відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час його смерті не підтверджує факт постійного проживання із спадкодавцем, так як відповідачі з 2005 року постійно проживають на території російської федерації.

Із урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд встановити факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно не проживали разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та не прийняли спадщину після його смерті.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам статті 16 ЦК України. Суд встановив, що метою позову є збільшення частки спадкового майна позивача і фактичне позбавлення спадщини інших спадкоємців першої черги, проте таких вимог заявлено не було. При цьому суд зіслався на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 адвокат Марчук М.І. на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту, оскільки встановлення судом зазначених у прохальній частині позовної заяви фактів не суперечить вимогам чинного законодавства та сприятиме відновленню прав позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Вважає, що позивачем повністю доведено факт неприйняття відповідачами спадщини після смерті ОСОБА_5 , оскільки показаннями свідків та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час відкриття спадщини не проживали із спадкодавцем та не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Водночас той факт, що відповідачі зареєстровані за адресою проживання спадкодавця не свідчить, що вони проживали із останнім. Зазначене, на думку представника апелянта, є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позиція інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянта адвокат Кузь А.П. підтримав доводи апеляційної скарги, просив таку задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про дату, час та місце судового засідання, зокрема, шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6, 7).

Згідно із довідкою, виданою виконкомом Угринівської сільської ради 30 серпня 2021 року № 1140, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за цією адресою також були зареєстровані: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_4 (онук) (а.с. 8).

Приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Н.М. повідомила ОСОБА_1 , що йому може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 на 1/3 частку спадкового майна, оскільки його спадкоємцями в рівних частках є його діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Останні заяви про відмову від прийняття спадщини не подавали, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, так як були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті, що підтверджується довідкою органу реєстрації місця проживання (а.с. 9).

Допитані судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше десяти років не проживають за адресою реєстрації, оскільки виїхали в російську федерацію.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Орієнтовний перелік судових способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просив встановити факт непроживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факт неприйняття ними спадщини після його смерті.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак такий повідомив йому також про право відповідачів на частку у спадковому майні як спадкоємців першої черги з урахуванням реєстрації їх місця проживання за однією адресою із спадкодавцем.

Отже, предметом заявлених вимог є встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою оформлення ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

Однак, виходячи зі змісту позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що шляхом пред`явлення цього позову позивач фактично намагається збільшити свою частку у спадковому майні та тим самим позбавити спадщини інших спадкоємців першої черги. Тобто наявний спір про право на спадщину, проте вимоги про захист порушеного права на всю спадщину не заявлено. За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування обраного позивачем способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивача. Встановлення певного факту без вирішення вимоги про право не має наслідком захист права.

Схожі висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 09 квітня 2019 року у справі № 148/2087/17 (провадження № 61-46481св), від 30 березня 2022 року у справі № 567/995/19 (провадження № 61-12568св20).

Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, надав належну оцінку правовим підставам та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Марчук М.І. необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Марчук Мар`яни Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта