Справа № 513/1033/23
Провадження № 2/513/317/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород

при секретарі В.В. Челак

за участі представника позивача адвоката Л.В.Власенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу №513/1033/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , суд, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Саратського районного суду Одеської області суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 .

Позовну заяву обгрунтувала тим, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виповнилося 18 років і він став повнолітнім, але не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, тому що навчається на ІІІ-му курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеського технологічного Університету» зі спеціальності «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології», термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року. Зазначає, що відповідач добровільно допомогу на дитину надавати не бажає, тому позивачка самостійно, власними силами матеріально забезпечує сина належним чином і змушена просити суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісячно, так як син навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, проживає разом позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Вона забезпечує сина їжею, одягом, взуттям, навчальними посібниками, канцелярським приладдям, комп`ютером та іншим необхідним матеріалом для навчання та проживання. Відповідач знаходиться у працездатному віці, працює не офіційно в м. Одеса у службі «Таксі», отримує грошові кошти, він не є інвалідом, зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину, хоч і позбавлений батьківських прав. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 з на її користь, аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на повнолітню дитину, що продовжує навчання у розмірі 7000грн. щомісяця до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024.

Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 25 вересня 2023 року о 09.00 годин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Власенко Л.В. наполягали на задоволенні позову з підстав зазначених у ньому. Зазначили, що відповідач працює таксистом та має можливість сплатити аліменти у обсязі зазначеному у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Зазначив, що не заперечує проти того, що син ОСОБА_2 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, але у тому обсязі, у якому заначено у позовній заяві він не може її надати, оскільки не працює, на його всі рахунки накладено виконавчою службою арешт, в нього вилучено посвідчення водія. З дружиною проживають на орендованій квартирі. Дружина працює, займається ремонтом квартир, але не регулярно, постійного доходу не мають. Може сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн., щомісяця, суму заявлену позивачкою аліментів та судових витрат сплачувати не може, просить їх зменьшити.

Третя особа ОСОБА_2 суду пояснив, що він є студентом 3 курсу денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу ОНТУ», форма навчання бюджетна та отримує стипендію в розмірі 1500 грн., яка сплачується частками. Проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в м.Одеса на орендованій квартирі. На запитання представника позивача адвоката Власенко Л.В. відповів, що для проживання у місяць, йому достатньо суми в 4000 грн. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню з огляду таке.

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Кривобалківською сільською радою Саратського району Одеської області 08.06.2005 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішення Саратського районного суду Одеської області від 09.09.2022 року відповідача ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі рішення суду у справі №513/1047/15-ц відповідач ОСОБА_2 сплачував на користь позивачки та утримання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 20.08.2015 року і до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи, оцінює надані докази в їх сукупності та дійшов висновку щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі, який є справедливим і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача.

При визначенні суми, яку потребує син відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує розмір ймовірної вартості витрат на навчання, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що син відповідача, отримує стипендію в розмірі 1500 грн. та як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 02.08.2023 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2024, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З висновків Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц вбачається, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при зверненні за відшкодуванням слід зазначити, що при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

З урахуванням клопотання відповідача, суд вважає за необхідне зменьшити витрати на правничу допомогу з 4500 грн. до 2500 грн. оскільки саме така сума відповідає складності справи, кількості реально наданих та документально підтверджених послуг адвоката. Відповідно до ч.1, ч.2 п. 3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період навчання в твердій грошовій сумі, в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 02.08.2023 і до закінчення навчання - 30.06.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1073 (однієї тисячі семидесяти трьох) гривень, 60 копійок. на користь Державної судової адміністрації України (вул. Липська 18/5 м. Київ, 01601 ) отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106 Код , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), понесені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх необгрунтованності.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 28.09.2023 року.

Суддя В. С. Миргород