Справа №491/834/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді: Надєр Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Рачкової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначає, що предметом даного позову є вимога про визнання виконавчого напису, вчиненого 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за №104788, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вказаного виконавчого напису з позивача на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25 травня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому ПАТ "Дельта Банк", на підставі договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09 лютого 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 008-15588-040313 від 04 березня 2013 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем, за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року підлягає стягненню: 19947,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20029,11 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 41526,83 грн..

На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем 18 січня 2022 року було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_2, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що в червні 2023 року він встановив на свій телефон додаток «Дія», у якому в розділі «Виконавчі провадження» дізнався про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.Ua/#/search-debtors він дізнався, що воно відкрито на підставі виконавчого напису, вчиненого 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за №104788.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1073 гривні 60 копійок, та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 07 вересня 2023 року.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак 01 серпня 2023 року подав до суду заяву, в якій зазначає, що позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідач визнає, і відмова прийнята судом. Просить здійснювати розгляд справи без участі представників відповідача. Крім того просить відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову до суду(а.с.32). Також представник відповідача 01 серпня 2023 року подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому просить покласти на відповідача судові витрати в розмірі 1000 гривень, оскільки покладення на відповідача судових витрат в розмірі, заявленому позивачем, є неправильним і не справедливими(а.с.34).

Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников О.В., в судове засідання не з`явився. Заяв чи клопотань від нього по суті справи до суду не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі(а.с.38).

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився. Заяв чи клопотань від нього по суті справи до суду не надходило. Водночас відповідно до наказу Міністерства юстиції України №1075/6 від 30 червня 2021 року діяльність приватного нотаріуса Остапенко Є.М. зупинена(а.с.47).

Згідно частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення представника відповідача, третіх осіб, взявши до уваги заяву представника відповідача про розгляд справи за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», та заяву позивача про розгляд справи у його відсутність, відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.ч.1-3 ст.223 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, третіх осіб та позивача.

Крім того, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та 5 ст. 81 ЦПК України).

Частина 1 ст.76 ЦПК України наголошує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за номером 104788 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25 травня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому ПАТ "Дельта Банк", на підставі договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09 лютого 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 008-15588-040313 від 04 березня 2013 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем, за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року підлягає стягненню: 19947,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20029,11 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 41526,83 грн. (а.с.9).

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України "Про нотаріат", наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса"(далі Перелік документів).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України"Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1 та 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підп. 2.1 та 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Так, згідно п. 1 Переліку документів вчинення виконавчого напису передбачено за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат"та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем, та належним чином підтверджуватися.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16 та 18 ЦК України та ст.ст. 50, 87 та 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача безспірне право на стягнення грошових сум.

Таким чином, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі від 05.07.2017 № 6-887цс17 та в постанові Верховного Суду у справі від 19.09.2018 №207/1587/16 (провадження № 14-12559св18).

Суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису насамперед не переконався належним чином у безспірності наявності заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимоги Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій щодо безспірності заборгованості, що є підставою для задоволення вимог позивача в цій частині позову, прийняття визнання позову в цій частині відповідачем та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Положеннями статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги, зокрема, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 1073 гривні 60 копійок, а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Відповідач в свою чергу в заяві про визнання позову просить при ухваленні рішення в частині розподілу судових витрат застосувати норми ч.1 ст.142 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім того відповідач подав клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката.

Вивченням матеріалів справи судом встановлено, що позивачем в позовних вимогах та в заяві про розгляд справи у його відсутність не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги. Також в матеріалах справи не містяться документи, які свідчать про те, що позивач при складанні позовної заяви та додатків до неї скористався правничою допомогою, у зв`язку з чим відсутні підстави розгляду клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Приписами частини 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, згідно частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та на виконання вимог ч.1 ст.142 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 50% сплаченого ним судового збору за подання позову до суду у розмірі 536 гривень 80 копійок, а решта 50% сплаченого позивачем судового збору за подання позову до суду підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Також на виконання вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок, сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-83, 89, 133, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №104788 від 07 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 40340222) заборгованості, яка виникла за кредитним договором №008-15588-040313 від 04 березня 2013 року у розмірі: 19947 гривень 72 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 20029 гривень 11 копійок - заборгованість за відсотками та комісією; 1500 гривень 00 копійок - заборгованість за штрафними санкціями; 50 гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 41526 гривень 83 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 40340222) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , 50% сплаченого ним судового збору за подання позову до суду у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути позивачу - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , 536 гривень 80 копійок (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок), що складає 50% судового збору, сплаченого позивачем за подання позову до суду на рахунок №UA0015634, МФО 899998, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Ананьїв/22030101, банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), згідно квитанції № від 12 липня 2023 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 40340222) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , сплачений ним судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536 гривень 80 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2023 року.

Суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили "__"__________________20___ року.