КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Лялик Р.М.
Єдиний унікальний номер справи № 355/1882/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Верланова С.М.,

секретар -Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 травня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії, бездіяльність державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бердник Анастасії Олексіївни, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 .

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Баришівського міськрайонного суду Київської області в суд із скаргою на дії, бездіяльність органу примусового виконання.

В обґрунтування скарги посилалися на те , що рішенням Баришівського міськрайоного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано інформацію поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» про застосування ОСОБА_1 до ОСОБА_2 фізичного насильства недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, паплюжить ділову репутацію громадянина України ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 спростувати інформацію поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» про застосування ОСОБА_1 фізичного насильства в той самий спосіб, в який вона була поширена, зобов`язавши розмістити ОСОБА_2 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» публікацію в довільній формі про спростування недостовірної інформації про застосування 06 грудня 2018 року ОСОБА_1 до ОСОБА_2 фізичного насильства.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000,00 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1157,60 грн судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін . Рішення набрало законної сили 02 вересня 2020 року .

НА виконання вказаного рішення було видано три виконавчих листа.

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди і судового збору ОСОБА_2 виконала , і постановами від 30 грудня 2020 року виконавчі провадження № 62017220 та №62016969 були закриті .

Рішення в частині спростування недостовірної інформації не було виконано через відсутність реальної можливості, адже ОСОБА_2 не має власної веб-сторінки, а тим більше не є власницею веб-сторінок «Facebook» та «Instagram».

Під час виконання рішення на ОСОБА_2 були накладені штрафи за невиконання рішення . Крім того 12 жовтня 202 року ОСОБА_2 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину за ч.1 ст. 382 КК України за фактом невиконання рішення Баришівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року . В цей же день у неї було вилучено мобільний телефон ,тому вона була позбавлена можливості знайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року залишено без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування постанов державного виконавця від 02 червня 2020 року та від 18 червня 2020 року ( ВП № 62016238) про накладення штрафу .

Як зазначає ОСОБА_2 , ще до винесення остаточного рішення апеляційним адміністративним судом, Баришівським ВДВС було направлено подання про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення .

Постановою заступника начальника відділу Баришівського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бердник А.О. від 15 червня 2021 року виконавче провадження закінчено, (п.11 ч.1 ст. 39 , ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження») з посиланням на п.3 ч.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення ,яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Скаржниця ОСОБА_2 вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, як передчасна та неправомірна, зважаючи на те ,що державний виконавець не вчинив жодної дії спрямованої на забезпечення виконання рішення, обмежився лише передчасним накладенням штрафів, не з`ясував причини невиконання судового рішення, не звернувся до суду із поданням про роз`яснення рішення суду, направив подання про притягнення боржниці до кримінальної відповідальності через 20 днів після набрання законної сили рішенням, яке не виконувалося.

У прохальній частині скарги просила:

-поновити ОСОБА_2 строк на подачу скарги ,

-скасувати постанову заступника начальника відділу Баришівського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції ( м. Київ) Бердник А.О. від 15 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 62016238

-зобов`язати заступника начальника відділу Баришівського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції ( м. Київ) Бердник А.О. відновити виконавче провадження в порядку встановленому ст. 41 Закону України « Про виконавче провадження» .

Розпорядженням в.о. голови Баришівського районного суду Київської області скаргу ОСОБА_2 передано на розгляд до Березанського міського суду Київської області ( т.3 а.с. 20) .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 06 квітня 2023 року вказану справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 25 травня 2023 року скаргу ОСОБА_2 позов залишено без розгляду( з підстав п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України - позивач , був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи , однак повторно не з`явилися в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. )

Не погоджуючись з ухвалою суду, заінтересована особа ( стягувач) ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу ,просив скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 31 серпня 2023 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило. Апелянт приймав участь у розгляді справи в апеляційному суді .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи , що особи , які приймають участь у справі, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи , про причини неявки сторони суд не повідомили , тому колегія суддів вважає , що підстави вважати причини неявки осіб поважними відсутні .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд, приймаючи рішення про залишення скарги без розгляду посилався на п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України - якщо позивач , був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи , однак повторно не з`явилися в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З такими висновками апеляційний суд не погоджується.

Порядок подання та розгляд скарг на рішення , дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця врегульовано розділом У11 ЦПК України « Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Порядок розгляду скарг визначений ст. ст.447 , 450 ЦПК України , де зокрема зазначено , що неявка стягувача , боржника , державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби , приватного виконав3ця , які належним чином повідомлені про дату ,час і місце розгляду скарги , не перешкоджають її розгляду .

ОСОБА_2 у своїй скарзі зазначила електронну пошту , та адресу листування: АДРЕСА_1 , , та адресу : АДРЕСА_2 .

Як видно з матеріалів справи , справа призначалась до розгляду неодноразово .=- 20 грудня 2022, , 19 січня 2023 року , 07 лютого 2023 року , 10 лютого 2023 року, 02 березня 2023 року, 16 березня 2023 року , 24 березня 2023 року, 04 квітня 2023 року , 18 квітня 2023 року , 03 травня 2023 року , 25 травня 2023 року . Слід зауважити , що ОСОБА_2 подавала заяви про розгляд справи за її відсутності .

Крім того, поштова кореспонденція, направлялась скаржниці лише за адресою : АДРЕСА_2 , незважаючи на наявні електронну пошту та інший адрес , і поштові конверти повертались з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» , що відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України та сталої судової практики є належним повідомленням особи. За таких обставин висновок суду про залишення скарги без розгляду є передчасним.

Суд першої інстанції, залишаючи скаргу без розгляду не врахував, що стягувач (заінтересована особа) ОСОБА_1 подав заяву про розподіл судових витрат у справі, яку суд не розглянув, що є порушенням вимог ст. 452 ЦПК України .

З огляду на вказане , ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права .

Заява про стягнення витрат ОСОБА_1 , понесених ним за подання і розгляд апеляційної скарги, є передчасною, підлягає вирішенню за наслідками вирішення розгляду скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як видно із матеріалів справи , позивач добросовісно користується належними йому процесуальними правами (заяви про розгляд справи за його відсутності подані до суду своєчасно).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Як видно з матеріалів справи, справа жодного разу не розглядалась, враховуючи що в призначені судові засідання сторони не з`являлись. Разом з тим, скаржниця двічі направляла заяву про розгляд справи за її відсутності .

Висновки суду щодо належного повідомлення скаржниці про розгляд справи , не можуть бути наслідком застосування ст. 257 ЦПК України, оскільки дані правовідносини регулюються розділом У11 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», і за належного повідомлення учасників справи , суд мав прийняти рішенням за наслідками розгляду скарги .Крім того в ухвалі суду не зазначено жодних доводів , що неявка скаржниці , та інших учасників справи перешкоджає розгляду справи .

Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, і жодного разу справа не слухалась, скаржниця та інші учасники справи належним чином були повідомлені про призначення справи до розгляду, про дату та час розгляду справи, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення скарги без розгляду на підставі пункту 3 ч.1 статті 257 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими , а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права,оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України викладені вище обставини є підставою для скасування ухвали суду та передачі даного питання для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 травня 2023 року

скасувати, справу направити для проводження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді