Номер провадження: 22-ц/813/3833/23
Справа № 487/5219/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Стахової Н.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційні скарги Миколаївської обласної прокуратури та ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави в особі окружної прокуратури міста Миколаєва, Держави в особі Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, Держави в особі Державної казначейської служби, треті особи: ТОВ "РосКосметика", Миколаївська обласна прокуратура, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом який згодом уточнив, і відповідно до останньої заяви про збільшення позовних вимог, зареєстрованої судом 13 січня 2022 року остаточно просив:

- стягнути з Державної казначейської служби України на свою користь в якості відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Миколаївської місцевої прокуратури №1 (правонаступником якої є Окружна прокуратура міста Миколаєва), Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, правонаступником якого є Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області) та Центрального районного суду м. Миколаєва, 11500,00 грн., 13900,00 грн., сплачених адвокату Беліку В.Г. за надання професійної правничої допомоги, 1200000,00 грн. моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку;

- cтягнути з Державної казначейської служби України на його користь вартість витрат у розмірі 6700,00 грн., що сплачені адвокату Беліку В.Г. відповідно договору від 30 липня 2020 року №30-07 за надання юридичної допомоги під час розгляду в суді справи про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Миколаївської місцевої прокуратури №1 (правонаступником якої є Окружна прокуратура міста Миколаєва), Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області (правонаступником якого є Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області) та Центрального районного суду м. Миколаєва, за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2017 року у справі №490/7498/17 задоволено клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 Олефера М.М. про надання дозволу на проведення обшуку нежитлових будівель, власником яких є ТОВ «РосКосметика», а також у житлі десяти фізичних осіб, які є посадовими та службовими особами цього товариства, в тому числі у позивача в рамках кримінального провадження №0002867 від 29 червня 2017 року про вчинення посадовими особами ТОВ «РосКосметика» кримінального правопорушення за ознаками, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Слідчою СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області Володіною О.В. проведено обшук в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено майно, що належить йому на праві власності, зокрема, планшет «Ipad 2» 64Gb A1337, IMEI: НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 22 вересня 2017 року у справі №490/7498/17 частково задоволено клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, у тому числі того, яке вилучено у позивача при проведенні обшуку.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року скасовано арешт майна, у тому числі і того, що належить позивачу, на підставі чого, йому було повернуто майно, однак після повернення правоохоронцями планшету, позивачем виявлено, що він знаходиться у несправному стані, чим останньому заподіяно матеріальну шкоду.

Окрім наведеного вище, позивач також просив урахувати сукупність таких обставин, що:

-під час вилучення планшету, до протоколу обшуку від 03 вересня 2017 року правоохоронці не вносили відомості про те, що гаджет знаходився у несправному стані;

-в момент повернення планшету, на підставі акту приймання-передачі від 26 березня 2019 року, правоохоронцями не перевірено його технічний стан;

-за фактом пошкодження належного майна ТОВ «РосКосметика» на досудовому розслідуванні кримінального провадження №0002867 на підставі заяви позивача ТУ ДБР, розташованим у м. Миколаєві 10 квітня 2019 року внесені відомості до ЄРДР за №0000254 про вчинення службовими особами ГУНП в Миколаївській області кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст. 367 КК України, і це кримінальне провадження у подальшому було закрито слідчим ДБР у зв`язку з неможливістю проведення експертизи;

-за результатом звернення позивача до Сервісного центру «Цитрус Сервіс» з метою проведення ремонту планшета, він отримав акт технічного стану, в якому зазначено, що планшет не підлягає ремонту;

-згідно рахунку ТОВ «Цетехно» вартість аналогічного планшету становить 11499 грн.;

З посиланням на положення ст.1176 ЦК України, приписи ст. ст. 1,2,3,4,12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивач просив задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі, окрім заподіяного матеріального збитку, відшкодувати також моральну шкоду і понесені витрати на правничу допомогу, надану адвокатом у межах досудового розслідування кримінального провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду 11500,00 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року в частині відмовлених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Державної казначейської служби України на його користь в якості відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Окружної прокуратури м. Миколаєва, Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області та Центрального районного суду м. Миколаєва у розмірі 13900 грн., сплачених адвокат Беліку В.Г. за надання юридичної допомоги, 1200000 грн. моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку.

Скаржник вважає висновки суду першої інстанції про недоведеність заявлених ним позовних вимог у задоволенні яких судом відмовлено, є необґрунтованими до яких суд дійшов з порушенням норм процесуального закону.

Посилаючись на обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги скаржник вказує, що суд не звернув належної уваги на приписи Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», якими серед іншого передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Миколаївська обласна прокуратура звернулася з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у вказаному вище розмірі та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що позивачем не надано належних та допустимих доказів пошкодження вилученого планшету, саме внаслідок дій правоохоронних органів, оскільки стан зазначеного приладу на момент його вилучення під час обшуку 05 вересня 2017 року не оцінювався, як і інших предметів, натомість про те, що прилад не вмикався та під склом наявні сліди рідини зазначено вперше лише у акті приймання передачі майна під час тимчасового вилучення, так і суми матеріальної шкоди, завданої його можливим пошкодженням, при цьому, інші пошкодження у цьому акті не зазначені.

Скаржник звертає увагу, що при видачі ОСОБА_2 вказаного вище планшету 21 травня 2019 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000254, внесеному до ЄРДР за заявою керівника ТОВ «Роскосметика» Дубовика М.В. щодо пошкодження належного товариству планшету, в протоколі огляду місця події зазначено, що гаджет має потертості, під склом екрану наявні сліди рідини, він не вмикається.У той час як, у долученому позивачем до заяви про збільшення позовних вимог акті технічного стану № від 24 березня 2021 року, проведеному майже через 2 роки після отримання планшету від органу досудового розслідування, зазначено про подряпини та потертості на корпусі; подряпини на дисплеї, сліди удару на корпусі, стеси та надколи на корпусі, жовті плями на дисплеї та деформований корпус, тобто, на думку прокуратури, не можливо виключити факт появи інших пошкоджень зазначеного планшету, у тому числі тих, що призвели до неможливості його ремонту, після отримання у органі досудового розслідування представником позивача ОСОБА_2 .

Акцентує увагу, що наданий позивачем рахунок на оплату від 05 травня 2021 року свідчить про вартість планшету Apple Ipad 8 10.2 32 Space Gray 2020, тобто іншого планшету, а ніж той, що був вилучений у позивача у ході проведення слідчих дій, які відрізняються між собою за моделю, потужністю, роком випуску.

Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що йому завдано матеріальну шкоду саме внаслідок протиправних дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, та розміру цієї шкоди, а сам по собі факт несправності арештованого майна не є безумовною підставою для стягнення шкоди без встановлення усіх складових елементів, необхідних для застосування цивільно-правової відповідальності за ст. 1174 ЦК України, тому скаржник вважає, що підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Також, скаржник вважає, що без належного дослідження та правової оцінки суду першої інстанції залишився факт належності арештованого майна, а саме планшету, оскільки наявні у справі письмові докази можуть свідчити про те, що планшет на праві власності належав саме ТОВ «Роскосметика», у той час як з позовом про відшкодування шкоди звернувся ОСОБА_1 .

Окрім того, судом розглянуті позовні вимоги до неналежних відповідачів, а саме Окружної прокуратури міста Миколаєва та Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, оскільки не є самостійними юридичними особами, а є лише структурними підрозділами юридичних осіб, а тому заявлені до них позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони в цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

В судове засідання учасники справи, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явилися, із заявами (клопотаннями) про відкладення розгляду справи не зверталися.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що у зв`язку з надходженням матеріалів від УСБУ в Миколаївській області щодо посадових осіб ТОВ «Роскосметика» 29 червня 2017 року прокурором прокуратури Олефір М.М. внесено відомості до ЄРДР за №0002867 (т.1 а.с. 18).

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2017 року у справі №490/7498/17 задоволено клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 Олефіра М.М. про надання дозволу на проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0002867 від 29 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. Надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 відомості про право власності на яку відсутні, з метою відшукання та вилучення грошей, цінностей та іншого майна, набутого в результаті вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, комп`ютерної техніки та носіїв інформації, паспортів, ідентифікаційних кодів, інших документів, що посвідчують особистість осіб, на анкетні дані яких можуть бути оформленні ТОВ «Роскосметика», ТОВ ТД «Роскосметика», ТОВ «Промхімплюс», ТОВ «Промхімскло», ТОВ «Фуд-Арома» та безпосередньо або опосередковано пов`язані з ними суб`єкти господарювання ТОВ «Арома Капитал», ТОВ «НПФ «Пермхимпродукт», ТОВ «Донхимторг», ТОВ «Альтернатива-НН», ТОВ «Гелиос», ЧТУП «Белграйнд», ТОО «Ароматика», компанія «RJ Chemical Co» LLC, LLC «Medisar», LTD «Aroma Fragrances», S.R.L. «Ros Cosmetic», компанія «ORGANIC FOOD», компанія «LOGILAT SIA», Sp.z.o.o. «MWM», компанія «TENARA INTEX LP», їх засновницьких документів, печаток та штампів, документів щодо банківського обслуговування, податкової та інших форм звітності, первинного бухгалтерського обліку, тіньової бухгалтерії, дозвільного характеру, мобільних терміналів (телефонів) ОСОБА_1 , в яких містяться дані про конкретні номера телефонів, що використовуються певними особами (телефонні книги), відомості про вхідні та вихідні з`єднання, які пов`язують певних осіб між собою, переписки за допомогою служб SMS, MMS, Viber тощо (т.1 а.с.7-11).

Як убачається зі змісту протоколу обшуку від 05 вересня 2017 року, складеного слідчою СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області Володіною О.В., цю слідчу дію проведено у кримінальному провадженні №0002867 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2017 року, у ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_1 виявлено: «планшет фірми IPad 64ЦВ сірого кольору, Model A 1337, IMEI НОМЕР_1 , ОСОБА_3 ; жорсткий диск фірми Transcend Store Jet SN:D25834 3438; копія рахунку-фактури №16 від 22 лютого 2016 року на 1 арк.; таблиці з вартістю товару на 8 арк.; договір відповідального збереження №КЛ-1 від 25.11.2016 року на 2 арк.; чорнові записи на 1 арк.; чорна папка з написом «Рабочие заметки. Расчеты» на 80 арк.; ноутбук фірми Sony РСY-7T-Т ID: 2005AJ1790 (т.1 а.с.19-23).

На підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року у справі №490/7498/17 накладено арешт у кримінальному провадженні №0002867 на вилучене майно у ході проведеного 05 вересня 2017 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 , зокрема, на планшет IPad 64YВ сірого кольору A 1337, IMEI НОМЕР_1 (т.1 а.с.24-27).

Відповідно до ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року задоволено клопотання директора ТОВ «РосКосметика» Дубовика М.В. Скасовано арешт тимчасового вилученого майна і документів, у тому числі: планшета IPad 64YВ сірого кольору A 1337, IMEI НОМЕР_1 (т.1 а.с.28-31).

Згідно акту приймання-передачі документів, речей між ТОВ «РосКосметика» та СВ Новоодеським ВП ГУНП в Миколаївській області від 26 березня 2019 року убачається, що СВ Новоодеського ВП ГУНП В Миколаївській області на виконання ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року передало, а ОСОБА_2 , що представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі доверіності, отримав документи та речі, серед яких: «планшет IPad 64YВ сірого кольору A 1337, IMEI НОМЕР_1 , який вилучений за місцем мешкання ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 . Під склом екрану наявні сліди рідини. Включити та перевірити програмне забезпечення не представилось можливим у зв`язку із відсутністю зарядного пристрою. Інших претензій щодо зовнішнього вигляду планшету немає.» Цей документ засвідчено підписами т.в.о. заступника начальника СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області Володіною О.В. та представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 (т.1 а.с. 32).

З листа Головного слідчого управління Національної поліції України від 16 квітня 2020 року за №12393/24/3/2-2020 убачається, що Новоодеським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002867, яке розпочато 29 червня 2017 року за ч.4 ст. 358 КК України. За результатами розслідування кримінального провадження прийнято рішення про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Станом на день надання відповіді рішення про закриття кримінального провадження органами прокуратури та суду не скасовано (а.с. 33-34).

10 квітня 2019 року за заявою ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000254 внесені відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що в період часу з 05 вересня 2017 року по 03 квітня 2019 року службові особи ГУНП в Миколаївській області внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків допустили пошкодження належного ТОВ «РосКосметика» майна, вилученого під час обшуків та арештованого ухвалою слідчого судді в ході досудового розслідування кримінального провадження №0002867 від 29 червня 2017 року (т.2 а.с.36).

З повідомлення Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру про неможливість проведення судової експертизи №339 від травня 2019 року убачається, що з Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань надійшла ухвала від 24.05.2019 року про призначення судової товарознавчої експертизи, винесена слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва у кримінальному провадженню за №0000254 від 10 квітня 2019 року. Відповідно до ухвали про призначення судової експертизи в період часу з 05 вересня 2017 року по 03 квітня 2019 року службові особи ГУНП в Миколаївській області внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків допустили пошкодження належного ТОВ «РосКосметика» майна, вилученого під час обшуків та арештованого ухвалою слідчого судді в ході досудового розслідування кримінального провадження №0002867. На вирішення судової товарознавчої експертизи були зокрема поставлені питання щодо вартості відтворення станом на 05 вересня 2017 року планшету та ноутбуку, вилучених у ОСОБА_1 під час обшуку. В повідомленні №339 судовий експерт зазначив, що після аналізу відомостей, зазначених в ухвалі, експерт прийшов до висновку, що надані об`єкти дослідження не відносяться до цілісного майнового комплексу та фінансових інтересів, в результаті чого є неможливим в даному випадку застосувати витратний підхід. Інші методичні підходи, передбачені, а саме дохідний та порівняльний для визначення вартості відтворення не застосовуються. З цього слід зробити висновок, що в цьому випадку не є можливим застосувати жоден з методичних підходів, що унеможливлює вирішення поставлених завдань (т.2 а.с. 28-31).

Постановою Слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, В.Попазогло від 27 серпня 2020 року кримінальне провадження №0000254, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, закрито на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено існування не скасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння. Як убачається зі змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження, вона мотивована тим, щ слідчим управлінням ТУ ДБР, розташованим у м. Миколаєві проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000080 від 18 лютого 2019 року, яке зареєстроване за звернення директора ТОВ «РосКосметика» Дубовика М.В. щодо неповернення службовими особами майна, вилученого під час обшуків та арештованого ухвалою слідчого судді в ході досудового розслідування кримінального провадження №0002867 від 29 червня 2017 року, що спричинило істотну шкоду. В ході повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження №0000080 від 18 лютого 2019 року встановлено, що службові особи правоохоронних органів діяли в межах своєї компетенції та в рамках чинного законодавства України, а тому не заподіяли та не могли заподіяти істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб. Вказане кримінальне провадження №0000080 підлягало закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто встановлено відсутність в діях окремих службових осіб правоохоронних органів складу кримінального правопорушення, а тому слідчим було складено постанову про закриття кримінального правопорушення від 27 серпня 2020 року, яка не скасована (т.2 а.с. 179-180).

Відповідно до акту технічного станову №, датованого 24 березня 2021 року виріб iPad2 64 Gb Apple IW, IMEI: 67847 надійшов до сервісного центру 23 березня 2021 року на ремонт із заявленою несправністю (зі слів клієнта): «пристрій не вмикається». Зовнішні пошкодження виробу: «подряпини на корпусі, потертості на корпусі, подряпини на дисплеї, сліди удару на корпусі, вм`ятини на корпусі, відколи на корпусі, жовтні плями дисплеї, деформований корпус». В результаті технічного огляду виявлено сліди механічних пошкоджень. Заявлені несправності підтвердилися. Виходячи з вище викладеного, комісія прийшла до висновку: виріб iPad2 64 Gb Apple IW, IMEI: 67847 ремонту не підлягає. (т.2 а.с. 27).

Згідно із рахунком на оплату №НФ0006377 від 05 травня 2021 року, виданим ТОВ «Цетехно» варість планшету Apple iPad 8 10,2 32GB Space Grey 2020 (сірий) становить 11499 грн. (т.2 а.с. 26).

З листа СУ ГУНП в Миколаївській області від 28 грудня 2021 року №6326/24/3-2021 убачається, що згідно з відомостями Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №0002862, зареєстроване 29 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушенням, передбаченого ч. 2 ст. 212, ч. 4 ст. 358 КК України, 11.03.2020 року закрито слідчим СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області (на сьогодні ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Станом на 23 грудня 2021 року постанову про закриття даного кримінального провадження не скасовано. У кримінальному провадженні №0002862 про підозру жодну особу повідомлено не було. ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0002862 мав процесуальний статус свідка (т.2 а.с.6).

Також з листа голови Центрального районного суду м. Миколаєва №07-02/1458/21 від 21.12.2021 року убачається, що за інформацією, яка внесена до автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», до Центрального районного суду м. Миколаєва не надходило на розгляд кримінального провадження №002867 відносно громадянина ОСОБА_1 . Однак в рамках зазначеного кримінального провадження на розгляд слідчих суддів надходили матеріали клопотань та скарг (т.2 а.с.12).

08 вересня 2017 року між адвокатом Бєліком В.Г. та Свиридовим І.М. укладено договір про надання правової допомоги адвокатом, згідно умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу замовнику у відновленні його прав, які порушені правоохоронними органами, на підставі чого проведено обшук та вилучення майна у житлі ОСОБА_1 (п.1.1) Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань і може бути розірваний згідно вимог чинного законодавства (п.2.1). За правову допомогу, передбачену п.п. 1.2 договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 13900 грн. (п.3.1) (т.1 а.с. 35).

07 серпня 2020 року адвокатом складено акт приймання-передачі виконаних юридичних послуг адвокатом до договору про надання правової допомоги від 08 вересня 2017 року, засвідчений підписами адвоката Бєліка В.Г. та Свиридовим І.М. З цього документа убачається, що правничі послуги адвоката стосувалися надання правової допомоги ОСОБА_1 на стадії досудового розслідування кримінальних проваджень та у зв`язку з представництвом інтересів

ОСОБА_1 у судах з 08 вересня 2017 року по 07 серпня 2020 року (т.1 а.с. 36)

Також в матеріалах справи міститься квитанція №536895 згідно якої, ОСОБА_1 на користь адвоката Бєліка В.Г. сплатив грошові кошти у розмірі 13900 грн. за юридичні послуги згідно договору від 08 вересня 2017 року (т.1 а.с. 37).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд врахувавши, що обставини з вилучення техніки в робочому стані та її повернення пошкодженою, стороною відповідачів не спростовані, як і не спростований розмір вартості подібного вилученого планшету, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в у вказаній частині та стягнення на користь позивача 11500 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди.

Однак з такими висновками місцевого суду, колегія суддів не погоджується виходячи з такого.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною дугою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно з частиною першою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

У частинах третій та сьомій вказаної статті, викладених у вигляді бланкетних норм, вказано, що порядок та підстави відшкодування шкоди органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою або судом регулюються законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (далі - Закон N 266/94-ВР).

Тобто, дія вказаного Закону N 266/94-ВР розповсюджується на правовідносини з відшкодування шкоди з підстав, передбачених у частині першій статті 1176 ЦК України та статті 1 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону N 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 1-1 статті 2 Закону N 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Згідно з пунктами 2 та 5 статті 3 Закону N 266/94-ВР у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові підлягають відшкодуванню (повертаються) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; та моральна шкода.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону N 266/94-ВР майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно.

Згідно із пунктом 2 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року N 51/401/649/471/23/125, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Пунктом 86 зазначеної Інструкції визначено, що у разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказами Міністерства юстиції України N 6/5, Генеральної прокуратури України N 3, Міністерства фінансів України N 41 від 04 березня 1996 року.

Згідно із пунктом 14 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі - Положення про застосування Закону N 266/94-ВР) передбачено, що відповідно до частини другої статті 4 Закону майно, зазначене в пункті 2 статті 3 Закону (конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення. У випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред`являється до цього органу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 920/715/17 (провадження N 12-199гс18) зазначено, що "шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України)".

У статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як убачається зі справи, пред`являючи позов про відшкодування майнової шкоди, завданої органом досудового розслідування, ОСОБА_1 посилався на те, що існують обставини, які є підставою для відшкодування шкоди в порядку статті 1176 ЦК України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" .

Підставою свого позову ОСОБА_1 визначив пошкодження повернутого йому майна (планшету), вилученого у ході проведення слідчих дій (обшуку). Водночас, законність підстав для проведення обшуку та вилучення належного йому майна у пред`явленому позові не оспорював, однак вказав, що повернення йому цього майна, на яке був накладений арешт, у несправному стані, завдало йому майнової шкоди.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на спеціальних підставах (у порядку ст. 1176 ЦК України, Закону N 266/94-ВР), проте усупереч ст. 12,81 ЦПК України не надав суду доказів незаконності (неправомірності) дій правоохоронців, обумовлених проведення обшуку, вилучення майна та як наслідок накладення арешту на це майно, таким чином не довів наявність обставин за яких шкода відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, та водночас вимог про відшкодування шкоди на загальних підставах (ст. 1174 ЦК України) позивач не заявляв, тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Відтак, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, та стягнення з Державної казначейської служби України на користь позивача 11 500 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих позовних вимог.

Окрім того, місцевий суд не надав належної оцінки і тій обставині, що порушуючи питання про відшкодування шкоди у розмірі 11500 грн., позивач послався на неналежний доказ у справі, а саме на рахунок на оплату №НФ0006377 від 05 травня 2021 року, який стосується вартості планшету Apple iPad 8 10,2 32 Space Grey, у той як час як у позивача було вилучено інший (відмінний) гаджет, а саме іРad 2 64Gb A1337. Доказів щодо рівнозначності (тотожності) цих предметів, позивачем не надано , а висновки суду щодо подібності цих предметів не обґрунтовані будь-яким джерелом доказів.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, місцевий суд виходив із того, що матеріалами справи не підтверджено надання адвокатом Бєліком В.Г. юридичних послуг, зазначених в Акті приймання-передачі виконаних послуг від 07 серпня 2020 року, саме в рамках цієї, тобто цивільної справи, зазначивши, що до матеріалів справи не додано ні складених адвокатом скарг, ані результатів їх розгляду, тому суд критично поставився до поданих доказів та дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що позивачем не зазначено, в чому саме полягає завдана моральна шкода, до порушення яких життєвих зв`язків призвели дії правоохоронних органів та які додаткові зусилля потрібно було здійснити позивачу для організації його життя, та дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов в цілому правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення цієї частини позовних вимог (про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу), однак помилився у мотивах прийнятого рішення у цій частині, у зв`язку з чим судове рішення у зазначеній частині потрібно змінити, та викласти мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста стаття 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду").

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі N 910/23967/16 (провадження N 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі положень ст. 23 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 20600 грн.

Як встановлено судом, на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2017 року в межах досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №00002867 від 29 червня 2017 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання позивача з метою відшукання та вилучення речей (предметів).

На майно, вилучене у позивача у ході проведеного 05 вересня 2017 року за місцем його мешкання, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року накладено арешт, тобто санкціоновано дії правоохоронного органу з проведення обшуку.

Водночас апеляційний суд звертає увагу і на те, що при постановленні ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року, скасовуючи арешт тимчасового вилученого майна і документів, у тому числі, що належать позивачу, своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відпала необхідність в забороні користування майном та документами, що належать у тому числі ОСОБА_1 . При цьому, це судове рішення не містить висновків щодо незаконності дій правоохоронного органу під час проведення слідчих дій у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того, суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що дії правоохоронців на стадії досудового розслідування кримінального провадження №00002867 (у межах якого у позивача вилучено серед іншого і планшет) були предметом перевірки на предмет законності ТУ ДБР у м. Миколаєві у межах досудового розслідування кримінального провадження №0000080 від 18 лютого 2019 року в якому слідчим прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України та установлено легітимність дій правоохоронців.

Апеляційний суд зауважує, що проведення обшуку та арешту майна без подальшого повідомлення позивачу про підозру у вчинені будь-якого кримінального правопорушення в рамках досудового розслідування відповідного кримінального провадження не тягне за собою доведеності неправомірності дій органів досудового розслідування, так як факт незаконного проведення обшуку та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, в даному випадку обшуку та накладення арешту на майно має бути встановлений відповідним судовим рішенням, зокрема, обвинувальним вироком в якому судом було б встановлено незаконність відповідних слідчих дій, виправдувальним вироком або ж фактом закриття кримінального провадження з підстав відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Оскільки підстави для відшкодування шкоди, визначені у пункті 2 частини першої статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", а позивачем не надано судового рішення, визначеного у зазначеній статті, відтак він не набув права на відшкодування шкоди в порядку Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Подібних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 у справі № 725/2042/22.

Таким чином, вирішуючи спір у цій справі, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди і витрат на правову допомогу, однак помилився у мотивах прийнятого рішення у зв`язку з чим мотивувальну частину рішення суду у зазначеній частині потрібно змінити, шляхом її викладення у редакції цієї постанови.

У відповідності до приписів ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає апеляційній скарги такими, що підлягають задоволенню частково, а оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, та стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 11 500 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди потрібно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду потрібно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Миколаївської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, та стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 11 500 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: Н.В. Стахова

М.В. Назарова