26.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/4540/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що 26 липня 2003 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що у 2014 році шлюб між ними розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/9888/14-ц, а дитина проживає разом з нею з моменту розірвання шлюбу і повне матеріальне забезпечення вона влаштовує за власний рахунок. Посилається на те, що на теперішній час дитина навчається в Автотранспортному фаховому коледжі Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» і виникли додаткові витрати матеріальних коштів на репетиторів та пов`язані з навчанням. Посилається на те, що відповідач у добровільному порядку не виконує рішення суду про стягнення на її користь аліментів на неповнолітню дитину, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №64538236, і станом на лютий 2023 року заборгованість складає 44 802,72 грн., у зв`язку з чим нею вирахувана загальна сума пені за прострочення сплати аліментів в період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 182 449,83 грн., але враховуючи положення ст. 196 СК України, заявляє до стягнення пеню в розмірі 44 802,72 грн., що є 100% заборгованості на 28 лютого 2023 року. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 44 802,72 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача ОСОБА_4 22 червня 2023 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав того, що станом на 28 березня 2023 року у ОСОБА_2 відсутня заборгованість за виконавчим документом щодо стягнення з нього аліментів, а виконавче провадження №64538236 закінчено у зв`язку з виконанням відповідачем всіх своїх обов`язків щодо сплати аліментів. Вказує, що згідно наявних квитанцій про сплату вбачається, що з відповідача щомісячно здійснювалось відрахування на сплату аліментів, і у період з травня 2021 року по серпень 2022 року відповідач не допускав несплату аліментів. Посилається на те, що з грудня 2022 року син сторін ОСОБА_3 працює та забезпечує себе самостійно, а твердження позивача про заробіток відповідача у розмірі 150 000 грн. спростовується довідкою про доходи, за якою з 01 липня 2022 року по 31 травня 2023 року загальна сума доходу відповідача становить 107 007,10 грн., і їх син заробляє навіть більше нього. Вказує, що права позивача не порушені, а до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження заборгованості зі сплати аліментів до досягнення дитиною 18-ти років, або можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини.

Позивач ОСОБА_5 07 липня 2023 року подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача лише пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 44 802,72 грн., а також відповідь на відзив, обґрунтовуючи це тим, що виникнення заборгованості зі сплати аліментів з вини відповідача починає свій перебіг з 04 вересня 2020 року, а першу сплату відповідач здійснив 20 травня 2021 року, тобто за період з 04 вересня 2020 року по 20 травня 2021 року жодних сплат відповідач не здійснював, що також підтверджується розрахунком ВДВС заборгованості зі сплати аліментів у ВП №64538236. Крім того, посилається на те, що з 20 лютого 2022 року по 10 липня 2022 року відповідач не виконував зобов`язання зі сплати аліментів, що також підтверджується розрахунком ВДВС. Посилається також на те, що підтвердження виникнення боргу з вини відповідача та визнання ним існування боргу є його сплата у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до зробленого розрахунку пені загальна сума пені за прострочення сплати аліментів у період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року складає 182 449 грн., але з урахуванням ст. 196 СК України вона звертається з вимогами щодо стягнення пені в розмірі 44 802,72 грн., що становлять 100% від заборгованості станом на 28 лютого 2023 року.

Представником відповідача ОСОБА_4 01 серпня 2023 року було подано до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав аналогічних тим, що викладені нею у відзиві на позов в частині заперечення щодо вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також посилається на те, що відповідач мав та має на утриманні троє дітей, а також з 2020 по 2022 рік мав нестабільний дохід і тільки 29 червня 2022 року офіційно працевлаштувався та отримує стабільний дохід.

Позивач ОСОБА_5 31 серпня 2023 року подала до суду відповідь на відзив, в якому просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 44 802,72 грн., в обґрунтування крім обставин викладених у попередній відповіді на відзив додатково зазначила, що виникнення зобов`язання зі сплати аліментів починає обіг з 04 вересня 2020 року, а першу оплату відповідач виконав 20 травня 2021 року, тобто за цей період жодних сплат відповідач не проводив, що не заперечують відповідач і його представник, та підтверджується розрахунком ВДВС заборгованості зі сплати аліментів у ВП №64538236, а з 20 травня 2021 року до 20 лютого 2022 року відповідач безперервно виконував зобов`язання зі сплати аліментів, але на той момент вже виникла заборгованість за попередній період, та з 20 лютого 2022 року по 10 липня 2022 року відповідач не виконував зобов`язання зі сплати аліментів. Зазначає, що вказані обставини виконання зобов`язань не в повному обсязі відображено та підтверджено розрахунком ВДВС заборгованості зі сплати аліментів ВП №64538236. Щодо посилання представника відповідача, на наявність на його утриманні трьох дітей, вважає їх безпідставними та такими, що не впливають на рішення у справі.

05 вересня 2023 року позивач надала суду свої письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовну заяву і розглядати справу без її участі та без участі її представника.

Від представника відповідача надійшла заява в якій вона просила розглядати справу за її відсутності і відсутності відповідача, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 26 липня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 одружились, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено запис №327 (а. с. 29).

Матеріалами справи підтверджено, що від подружнього життя сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краснгвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, про що зроблено відповідний запис №926 (а. с. 30).

Також судом встановлено, що 18 грудня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/9888/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та розірвано шлюб між ними із залишенням без змін прізвища ОСОБА_1 , яке набуло законної сили 29 грудня 2014 року (а. с. 31-32).

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року у справі №205/6788/20 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку почилаючи з 04 вересня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, яке набрало законної сили 29 грудня 2020 року (а. с. 35-36).

Судом встановлено, що державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворською К.В. зроблено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №64538236, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_2 станом на 01 березня 2023 року становить 44 802,72 грн. (а. с. 37).

Крім того, згідно розрахунку зробленого позивачем розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів: за вересень 2020 року грудень 2020 року становить 6 216,91 грн.; за січень 2021 року грудень 2021 року становить 50 069,57 грн.; за січень 2022 року грудень 2022 року становить 100 455,57 грн.; за січень 2023 року лютий 2023 року становить 25 707,78 грн., що загалом складає 182 449,83 грн. (а. с. 38-39).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що 28 березня 2023 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворською К.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64538236 у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документа у повному обсязі та відсутності заборгованості станом на 28 березня 2023 року (а.с. 83-84).

Частиною 3 ст. 12, частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Спірні правовідносини щодо стягнення пені регулюються ст. 196 СК України, частина 1 зазначеної статті передбачає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

З аналізу положень ст. 81 ЦПК України вбачається, що учасники справи мають передбачені процесуальним законом права та обов`язки, а обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у несвоєчасному виконанні аліментних зобов`язань в період з вересня 2020 року по лютий 2023 року включно, відповідачем не надано. У наданому суду відзиві на позовну заяву також відсутні будь-які належні обґрунтування безпідставності позовних вимог чи докази відсутності вини відповідача, а тому суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, і не була спростована у встановленому законом порядку.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року).

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості (постанова КЦС ВС справа № 334/7702/16 від 15.01.2020).

Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, зробленого позивачем у позовній заяві, не погоджується із наведеним розрахунком, оскільки під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 здійснювались перерахування в рахунок оплати аліментів за листопад 2021 року в розмірі 2 500 грн.; грудень 2021 року в розмірі 2 580 грн.; та частково за липень 2022 в розмірі 2000 грн., що підтверджується наданими копіями квитанцій від 22 листопада 2021 року, 20 грудня 2021 року, 10 липня 2022 року (а. с. 91, 92, 95). Отже, сума нарахованої позивачем пені не відповідає дійсному розміру заборгованості, а тому суд вважає за необхідне провести власний розрахунок пені.

Розмір пені за прострочення сплати аліментів позивач визначила за період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року.

Виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25 квітня 2018 року та розрахунку заборгованості, який наданий суду позивачем, розмір неустойки (пені) по аліментах необхідно розраховувати за визначений позивачем період таким чином: вересень 2020 року: 2 006,40 грн. х 881 х 1% = 17 676,38 грн.; жовтень 2020 року х 2 033,91 грн. х 850 х 1% = 17 288,24 грн.; листопад 2020 року х 1 997,07 грн. х 820 х 1% = 16 375,97 грн.; грудень 2020 року х 2 194,27 грн. х 789 х 1% = 17 312,79 грн.; січень 2021 року х 2 124,42 грн. х 758 х 1% = 16 103,10 грн.; лютий 2021 року х 2 054,08 грн. х 730 х 1% = 14 994,78 грн.; березень 2021 року х 2 279,96 грн. х 699 х 1% = 15 936,92 грн.; квітень 2021 року х 2 188,60 грн. х 669 х 1% = 14 641,73; березень 2022 року х 2 340,47 грн. х 334 х 1% = 7 817,17 грн.; квітень 2022 року х 2 340,47 грн. х 304 х 1% = 7 115,03 грн.; травень 2022 року х 2 340,47 грн. х 273 х 1% = 6 389,48 грн.; червень 2022 року х 2 340,47 грн. х 243 х 1% = 5 687,34 грн.; липень 2022 х 340,47 грн. х 212 х 1% = 721,80 грн.; серпень 2022 року х 2 340,47 грн. х 181 х 1% = 4 236,25 грн.; вересень 2022 року х 2 340,47 грн. х 151 х 1% = 3 534,11 грн.; жовтень 2022 року х 2 340,47 грн. х 120 х 1% = 2 808,56 грн.; листопад 2022 року х 2 340,47 грн. х 90 х 1% = 2 106,42 грн.; грудень 2022 року х 2 340,47 грн. х 59 х 1% = 1 380,88 грн.; січень 2023 року х 2 340,47 грн. х 28 х 1% = 655,33 грн., отже загальна сума пені за заявлений позивачем період становить 172 782,28 грн.

Крім того, щодо заявленого стягнення пені за аліментами за лютий 2023 року суд зазначає, що період виникнення заборгованості зі сплати аліментів за лютий 2023 року виникає з 01 березня 2023 року, а позивачем заявлено період нарахування пені по 28 лютого 2023 року включно, тобто, суд не може виходити за межі позовних вимог позивача і включити пеню за лютий 2023 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 196 СК України з відповідача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі за період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року на суму 44 802,72 грн. з урахуванням заборгованості ОСОБА_2 по аліментам станом на лютий 2023 року.

При цьому, суд також бере до уваги, що наведена у здійсненому державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість в розмірі 44 802,72 грн. не відповідає встановленому судом розміру, враховуючи сплату позивачем аліментних платежів в листопаді 2021 року, грудні 2021 року в розмірі 2 580 грн.; та частково в липні 2022 року, з урахуванням яких загальна заборгованість зі сплати аліментів фактично становить 37 722,72 грн.

Отже, дослідивши надані стороною відповідача відзиви на позовну заяву і уточнену позовну заяву та долучені письмові докази, вбачає підстави для зменшення розміру пені.

Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 правову позицію щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у ч. 1 ст. 196 СК України.

Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів підлягає частковому задоволенню у розмірі 37722,72 грн., оскільки строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості (постанова КЦС ВС справа № 334/7702/16 від 15 січня 2020 року), а заявлений позивачем період нарахування пені визначено з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Крім того, надана стороною відповідача в якості доказу відсутності заборгованості зі сплати аліментів постанова про виконавчого провадження №64538236 від 28 березня 2023 року, винесена державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворською К.В., та в якій зазначено про відсутність заборгованості станом на 28 березня 2023 року, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів за заявлений позивачем період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року, оскільки зазначена постанова не спростовує існування заборгованості зі сплати аліментів у відповідача за заявлений період, а лише свідчить про виконання боржником своїх зобов`язань зі сплати виниклої заборгованості по аліментам станом на дату винесення вищевказаної постанови.

Крім того, посилання сторони відповідача на перебування на утриманні ОСОБА_2 інших дітей, хоча і підтверджено долученими до матеріалів справи документами, однак доказів перебування їх саме на утриманні ОСОБА_2 суду не надано, та їх наявність не може впливати на обов`язок батька вчасно сплачувати аліменти, які встановлені рішенням суду, розмір яких було встановлено з урахуванням наявності вищевказаних дітей ОСОБА_2 .

Твердження представника відповідача про нестабільний дохід ОСОБА_2 з 2020 року по 2022 рік судом не приймається, оскільки будь-яких доказів з цього приводу суду не надано, і такі твердження не доводять, що заборгованість зі плати аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин, тобто, не доводять відсутність його вини.

Також суд бере до уваги долучений скрін зарахування грошових коштів 14 березня 2023 року в розмірі 44 752,72 грн. в рамках стягнення заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №64538236, але зазначений доказ свідчить лише про перерахування вказаної суми в рамках виконавчого провадження, але не спростовує надані стороною відповідача докази щодо сплати аліментів, які повинні були враховані при визначенні загального розміру заборгованості по аліментам.

Дослідивши матеріали справи, суд не знайшов підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, а також враховуючи те, що судом встановлено наявність заборгованості по аліментам за заявлений позивачем період і беручи до уваги відсутність з боку відповідача належних, допустимих та достатніх доказів на спростування існування такої заборгованості та здійснення сплати аліментів за заявлений період у повному обсязі та у встановлений строк, дійшов висновку про обґрунтованість позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, який підлягає стягненню за заявлений позивачем період, але з урахуванням того, що сукупний розмір заборгованості по аліментам з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2023 року, на яку нараховувалася пеня, складає 37 722,72 грн., а пеня за лютий 2023 року не входить до визначеного позивачем періоду, у зв`язку з чим позовна заява підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі в розмірі 903,94 грн. (37 722,72 х 1 073,60 / 44 802,72), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, ст. ст. 81, 141, 263-265, 280, 284, 289 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 37 722,72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 903,94 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.П. Терещенко