Справа № 242/547/23
Провадження № 2/242/411/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за оплату комунальних послуг , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за оплату комунальних послуг.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що з 01.06.2019 р. (дата смерті спадкодавця) сторони стали співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за якою позивач наглядає та утримує, на що витрачає грошові кошти.

Просив стягнути з відповідачки 50 % від загальної суми оплачуваних ним послуг за водопостачання у розмірі 307,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 28.04.2023 р. судом зроблено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь отримано 31.08.2023 р.

Ухвалою від 31.08.2023 р. відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.03.2000 р., та довідки БТІ від 19.12.2019 р., квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 , його дружині ОСОБА_4 та сину ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення нотаріальної контори № 58/01-16 від 19.02.2020 р., ОСОБА_2 є онукою померлого ОСОБА_3 , звернулася із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу за № 76/2019. Свою частину спадщини, що складається з 2/3 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , померлий заповідав ОСОБА_2 , про що склав заповіт, посвідчений у реєстрі за № 314.

Позивачем в обгрунтування заявлених вимог надані квитанції про оплату придбаних товарів.

Позивачем надано відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, наданий у цивільній справі № 242/3585/21, який суд не бере до уваги, оскільки дана справа розглядалася суддею Хацько Н.О. і на підставі нього було зроблено висновок в іншій справі. Сама відповідачка відзив на дану позовну заяву не надала.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач власником 2/3 частки зазначеної квартири.

При цьому позивач просить стягнути з відповідача кошти на оплату комунальних послуг з водопостачання у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів того, що відповідачка мешкає у даній квартирі та користується комунальними послугами не надано.

Отже з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів в обгрунтування заявлених вимог, порядок користування квартирою між співвласниками не встановлений.

Враховуючи вищевикладене, наявним вбачається, що позовні вимоги не обгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

При вирішенні спору у даній справі, суд, відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, керується принципами диспозитивності та змагальності, розглядає справу в межах заявлених вимог та встановлених в судовому засіданні фактичних обставин (доказів).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.

З огляду на наведене, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови їх задоволенні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 15, 16, 19, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення коштів на оплату комунальних послуг відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 29.09.2023 р.

Судд В.Г.Черков