Справа №646/5062/23
№ провадження 2-о/646/126/2023
УХВАЛА

про повернення заяви

"29" вересня 2023 р. м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцова А.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою представника заявника ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , про встановлення факту громадянства, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт громадянства неповнолітної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою ОСОБА_2 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.09.2023 заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

В ухвалі зазначено, що всупереч п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК в даній заяві не додано документів, які б підтверджували чи зверталися заявник, представник заявника до Державної міграційної служби України щодо питання набуття громадянства України щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та не надано копію свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_3 .

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала отримана заявником 23.09.2023.

Представник заявника 28.09.2023 звернулася до суду з уточненою заявою, де пояснила, що заявник не звертався до органів ДМС та додала вимогу про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Так, в порушення приписів ст. 318 ЦПК України заявником не надано документ, яким заявнику відмовлено йому в отриманні громадянства України, а також не надано інші докази, які б вказували на неможливість отримання документів позасудовим шляхом.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Отже, недоліки заяви, визначені в ухвалі суду заявником та його представником у повному обсязі не усунуті.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позову не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 5 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи, що недоліки, вказані в ухвалі суду усунуті не в повному обсязі, суд дійшов висновку, що заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.185,258-260, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , про встановлення факту громадянства, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк, з дня винесення ухвали, у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua.

Суддя А.О. Шиховцова