ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/4319/22

провадження № 22-ц/4809/808/23

Кропивницький апеляційний суд в складіколегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Молонова Ю. В.) від 05 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

03 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позивач послався на те, що він з відповідачкою перебували у шлюбі в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з позивача на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року стягуються аліменти на користь відповідачки в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2017 року і до повноліття сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щомісячний розмір аліментів, які зобов`язаний сплачувати позивач у грошовому виразі становить 3400,00 грн, що перевищує встановлений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку на 800,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_4 , який перебуває на його утриманні, та перебуває у менш вигідному становищі порівняно зі старшим сином ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що після сплати аліментів у нього практично не лишається грошових коштів на життя, тобто сплата аліментів у розмірі, який раніше призначив суд, становить для нього значний фінансовий тягар.

Крім того, позивач вказав, що 05 травня 2020 року він постраждав у ДТП внаслідок якого залишився без автомобіля та отримав тілесні ушкодження і вимушений витрачати кошти на лікування.

До того ж на його утриманні перебувають батьки і брат з інвалідністю.

За таких обставин позивач просив суд змінити розмір та спосіб стягнення з нього аліментів, присуджених рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 1100 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили й до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2023 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів зміну його матеріального стану, який унеможливлює подальшу сплату ним аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року.

Зокрема, позивач не надав доказів того, що через народження у нього ще однієї дитини його майновий стан погіршився, а сам по собі факт народження нової дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів, позивач також не довів перебування на його утриманні батьків.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуване рішення скасувати, а його позовні вимоги задовольнити, а саме: змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, присуджений рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнувши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1372,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи так, як суд не врахував, що позивач не має змоги сплачувати аліменти у раніше визначеному рішенням суду розмірі через те, що він потребує лікування та реабілітації від отриманих в ДТП травм, втратив роботу, постійного доходу не має, у нього народилася ще одна дитина, до того ж він має борг за комунальні послуги в сумі 50000,00 грн.

З огляду на те, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2744,00 грн, він вважає, що з нього мають стягуватися аліменти у розмірі 50 % від цієї суми, а саме 1372,00 грн.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

12 червня 2023 року від ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокат Гулий Андрій Васильович, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому викладено заперечення на доводи та вимоги апеляційної скарги. Відповідач підтримав висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем підстав зміни розміру та способу стягнення аліментів.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Сторони у справі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року у справі № 398/3110/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2017 року і до досягнення сином повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 10-13).

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з нормами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повною мірою.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Застосовні до правовідносин сторін норми права та їх джерела, практика їх застосування

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Слід розуміти, що вказані роз`яснення Верховного Суду України надані до внесення змін в ч. 3 ст. 181 ч. ст. 184 СК України, а саме викладення їх в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

Зокрема, цим Законом передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України, а також що Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

У постанови Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18 вказано: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України»

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Гарантоване ст. 55 Конституції України право людини і громадянина на захист судом її права і свободи реалізується шляхом звернення до суду в порядку, визначеному процесуальним законодавством.

Особа звертається до суду за захистом своїх цивільних майнових прав шляхом пред`явлення відповідного позову.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року

у справі № 487/10128/14-ц).

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, що передбачено ч. 3 ст. 13 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач назвав свій позов «про зменшення розміру аліментів».

Проте у прохальній частині позовної заяви позивач вказав про зміну розміру та способу стягнення з нього аліментів, які стягуються на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року, яким передбачено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , частки заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Натомість позивач просив стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1100,00 грн на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Спосіб стягнення аліментів та розмір стягуваних аліментів не є тотожними поняттями. Оскільки перше означає певний прийом стягнення аліментів (у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі), а другий певну величину, яка перебуває у залежності, зокрема, від способу стягнення аліментів (частину від цілого заробітку (доходу) платника або визначену сталу грошову суму не залежно від заробітку (доходу) платника).

Під зміною способу стягнення аліментів розуміється зміна раніше визначеного сторонами або рішенням суду прийому стягнення аліментів, передбаченого ст. 183 або ст. 184 СК України.

Що ж до збільшення або зменшення розміру аліментів, то під цим слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників, тобто розмір частки або розмір грошової суми.

Зміст позовних вимог вказує на те, що позивач у цій справі вимагав змінити спосіб стягнення з нього аліментів, а саме: з раніше визначеної судом частки його заробітку (доходу) на тверду грошову суму.

Вимог про зміну розміру стягуваної з нього як аліменти на дитину частки від його заробітку (доходу) позивач не заявляв, хоча й обґрунтовував свої вимоги тим, що розмір стягуваних аліментів у грошовому виразі, з урахуванням його теперішнього майнового стану, є для нього занадто великим тягарем.

Предмет або підстави позову позивач не змінював.

Мотивуючи відмову в задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів недоведеністю позивачем зміни його майнового стану в бік погіршення, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 192 СК України, якою перш за все унормовано відносини зі зміни розміру аліментів, які визначені рішенням суду або домовленістю між батьками.

До відносин зі зміни способу стягнення аліментів, в частині права на пред`явлення такого позову, застосовується норма абз. 2 ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якими спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, а стягнення судом аліментів у твердій грошовій сумі присуджується лише за заявою стягувача.

Отже, за чинним законодавством зміна раніше визначеного рішенням суду способу стягнення аліментів залежить від волі стягувача, а тому саме стягувану належить право на пред`явлення такого позову.

Натомість платник аліментів не наділений таким правом, тобто позивач не має права вимагати зміни способу стягнення аліментів, який визначений рішенням суду, а саме стягнення присудженої частки від заробітку (доходу) платника на тверду грошову суму.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , платник аліментів, просить суд про захист свого права на зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною сімейного та майнового стану не у спосіб, визначений законом, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові.

Суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову, але неправильно визначив характер правовідносин сторін та норми права, які до них застосовуються, що потягло неправильність висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а також неправильне застосування норм матеріального права.

Хоча в апеляційній скарзі відсутні доводи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, але суд апеляційної інстанції це встановив, а тому відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України в такому випадку суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.

З огляду на це та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення суду належить змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

При цьому позивач не позбавлений права на звернення до суду про зміну розміру аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Про судові витрати

Згідно з п.п. «в» ч. 4 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції вимоги позивача не задовольняє, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, понесених в суді першої інстанції, а також для присудження йому компенсації судових витрат у зв`язку з апеляційним переглядом справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в інших частинах - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2023 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник