ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13491/23

Провадження № 22-ц/4820/1413/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Комунальний заклад охорони здоров`я «Хмельницький обласний центр Медико-соціальної експертизи», про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року (суддя Козак О.В.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту інвалідності дитинства з 17.11.2015.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, не врахував те, що, згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що дана категорія заяв не може розглядатися судом, адже вказане суперечить встановленій судовій практиці.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальний заклад охорони здоров`я «Хмельницький обласний центр Медико-соціальної експертизи» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що вимога заявника є безпідставною та необґрунтованою. Так, законодавством передбачено, що рішення про визнання або не визнання особою з інвалідністю, встановлення групи інвалідності, в тому числі і часу настання інвалідності приймається виключно медико-соціальними експертними комісіями та є дискреційними повноваженнями відповідних медико-соціальних експертних комісій. А тому, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Учасники справи до суду не з`явилися, про день, місце і час розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. Представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 до апеляційного суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у відрядженні та виїзду за межі України. Враховуючи, що вимогами цивільного процесуального законодавства встановлені строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції 30 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, відсутність доказів об`єктивної неможливості участі в судовому засіданні у зв`язку з відрядженням, а також можливість представника заявниці заявити клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EasyCon, реалізацію заявницею права через свого представника на викладення своїх аргументів у апеляційній скарзі, колегія суддів поважності причин неявки представника заявниці в судове засідання не встановила, і, відповідно, підстав для відкладення розгляду справи та вважала за можливе слухати справу за відсутності представника заявника. При цьому, колегія суддів виходила з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту інвалідності з дитинства не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з тим, що порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, в тому числі і часу настання інвалідності, визначений відповідним законодавством, у зв`язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України такий факт не може встановлюватися в судовому порядку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом, який за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України не є вичерпним, однак у судовому порядку можуть бути розглянуті тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених в постанові №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, а також порядок оскарження рішень медико-соціальних експертних комісій встановлений Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 (далі - Положення № 1317).

При цьому, за змістом абзацу 2 пункту 26 Положення, інвалідність з дитинства розглядається, як причина інвалідності.

Згідно з пунктом 14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції правильно виходив з того, що порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, в т.ч. і часу настання інвалідності, визначений відповідним законодавством, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Чинне законодавство передбачає позасудову процедуру встановлення групи інвалідності, визначає орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлює перелік документів, необхідних для встановлення факту інвалідності та визначає алгоритм процедури необхідних дій.

Перекладання на суд функцій такого органу як МСЕК, шляхом встановлення факту інвалідності дитинства з 17.11.2015 суперечить вимогам закону, створює умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу інваліда.

А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначений факт не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен вирішуватися у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай