Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/1898/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.,

за участю секретаря судового засідання Мигаль Н.Ф.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області в якому просить встановити факт його постійного проживання з матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день їх смерті за адресою АДРЕСА_1 . Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя набули право власності на земельні ділянки, які ОСОБА_4 заповітом від 19.03.2001 року та ОСОБА_5 заповітом від 19.03.2001 року заповіли у власність ОСОБА_1 . В другій половині 2010 року позивач переїхав для постійного проживання в будинок батьків та допомагав їм, оскільки вони потребували постійної сторонньої допомоги. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 постійно проживав з батьками на час їх смерті, вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину. В квітні 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області для оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено, що і стало підставою для звернення до суду.

Позивач позов підтримала повністю, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені у відповідності до ст.128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідачів повідомлення не надійшло.

Представник відповідача Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області згідно заяви просить справу розглядати без участі представника, не заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.19, ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, окремого провадження, тобто непозовного цивільного судочинства, призначеного для розгляду цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березні 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний суд, який в Постанові від 15.03.2018 р. по справі № 759/759/17, в якій вказав зокрема, що встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов.

А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При зверненні ОСОБА_1 до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не зазначає, в чому саме полягає матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, щодо якої позивач звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, також не зазначає, у чому полягає предмет цього спору, з приводу чого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачами.

З позову слідує, що спір між сторонами відсутній.

Враховуючи, що позивач, не зазначає, в чому саме полягає матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, тобто не зазначає про наявність спору про право, розгляд заяви позивача має відбуватися за правилами окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення майнових прав позивача.

Право на звернення до суду гарантується. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому процесуальним законом.

Підставою для звернення до суду з позовом є порушення прав або охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася з таким позовом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1, 3 ст. 12 ЦПК України).

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України. Норма пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи, що позивач, не зазначає, в чому саме полягає матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, тобто не зазначає про наявність спору про право, розгляд заяви позивача має відбуватися за правилами окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення майнових прав позивача. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконливого висновку, що відсутність предмета спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову в частині зазначених вимог, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Таким чином, оскільки сукупність усіх наведених вище фактичних обставин дає підстави стверджувати про відсутність предмета спору, суд приходить до висновку про існування законних підстав для закриття провадження у справі за такими позовними вимогами.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, ст.260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Ухвала суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: