Справа № 513/441/23
Провадження № 2/513/168/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі судового засідання Челак В.В.

за участі:

представника позивача - адвоката Златіної О.І.

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Давиденко К.В.

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Реу Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Сарата Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №513/596/23 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення збитків, заподіяних пошкодженням майна,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2023 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до Саратського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення збитків, заподіяних пошкодженням майна.

Позовну заяву обгрунтувала тим, що 19 вересня 2014 року вона придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , та почала проживати у зазначеній квартирі. З часом у позивачки виникла необхідність змінити місце проживання, у зв`язку з чим остання вирішила продати належну їй квартиру. На початку жовтня 2021 року до позивачки звернулися подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після огляду вирішили придбати квартиру, однак у них не доставало коштів на сплату і вони домовилися укласти попередній договір купівлі-продажу квартири, а після кінцевого розрахунку належним чином укласти договір купівлі-продажу квартири. 13 жовтня 2021 року між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 протягом строку, який становить один рік три місяця з моменту укладення договору, тобто до 13 січня 2023 року, та укласти договір купівлі-продажу зазначеної квартири протягом цього ж строку на умовах, передбачених даним договором. Відповідно по п. 16 попереднього договору купівлі-продажу квартири відповідач ОСОБА_2 надав згоду на купівлю нею вищевказаної квартири і укладання даного договору та договору купівлі- продажу квартири в заяві, справжність підпису на який засвідчено ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області 13.10.2021 року за реєстровим №2023.

Зазначила, що у зв`язку з тим, що між нами було укладено попередній договір, за згодою сторін усі речі позивачки залишилися у квартирі до укладення кінцевого договору купівлі-продажу квартири. Протягом зазначеного у договорі строку подружжя ОСОБА_6 з позивачкою не розрахувалися, заявили, що квартиру вони купувати не будуть, та умови попереднього договору купівлі-продажу квартири також не будуть виконувати, після чого в січні 2023 року вони виїхали з квартири на інше місце проживання. Після виїзду останніх з квартири, позивачка виявила численні пошкодження речей та приміщень даної квартири, а саме:

- з кухні до сараю винесено та доведено до непридатності та неможливості подальшому використанню дубовий стіл вартістю 15 000 грн., 4 стільця загальної вартістю 1200 грн., на суму 16 200 грн.;

-у ванному приміщенні зідрана керамічна плітка зі стін та зі стелі, розбито керамічний унітаз. Вартість матеріалів та виконання робіт по ремонту ванного приміщення складає:

- вагонка, по кутки - 3800 грн.; профіля VD, СО, пешки - 2760 грн.; саморези - 200 грн.; унітаз - 2700 грн.; плафон - 400 грн.; діски, дрібниця - 300 грн.; доставка - 400 грн. Разом - 10 560 грн.

- монтаж вагонки - 3080 грн.; установка унітазу - 650 грн.; монтаж плафонів - 4 шт. х 300 грн. = 1200 грн.; монтаж розетки та вимикачу - 300 грн. Разом - 5 230 грн.

Загальна вартість пошкодження ванного приміщення для його відновлювання складає 15 790 грн.

У коридорі відсутній плафон вартістю 400 грн., килим розміром 1,5 х 3,5 метра вартістю 3000 грн., шафа вартістю 10 000 грн., усього на суму 13 400 грн.

У дитячій спальні відсутній плафон вартістю 400 грн., диван дитячий вартістю 10 000 грн., стіл-книжка вартістю 5 000 грн., а усього на суму 15 400 грн.

У вітальні відсутній плафон вартістю 400 грн., ліжко вартістю 10 000 грн., диван б/у вартістю 5 000 грн., комод для одягу вартістю 3 000 грн., килим розміром 3,5 х 5 метра, вартістю 4 000 грн. а усього на суму 22 400 грн.

У спальні відсутні два плафона вартістю 400 грн. кожний на суму 800 грн., дитяче ліжко 2 штуки загальної вартістю 6 000 грн., буфет-шафа дзеркальний для посуду б/у вартістю 4 000 грн., а усього на суму 10 800 грн.

Зазначила, що вартість проживання у квартирі з жовтня 2021 року по січень 2023 року, із розрахунку 2000 грн. щомісячно, склала 32 000 грн. Заборгованість за постачання електричної енергії станом на січень 2023 року склала 1208 грн. 24 коп.

Позивачка вказала, що відповідно п. 10 попереднього договору купівлі-продажу квартири, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Зазначає, що через невиконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири, вона зазнала збитки у сумі 10 000 грн. та була залишена можливості протягом 15 місяців знайти клієнта та з вигодою для себе продати квартиру, відбулося пошкодження її приватного майна на загальну суму 137198-24 грн.. У добровільному порядку відшкодувати їй збитки, відповідачі категорично відмовилися, що змусило її звернутися до суду. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 червня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та призначено підготовче засідання на 05 липня 2023 року о 10.00 годин.

Представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Реу Русланом Васильовичем до суду було надано відзив на позовну заяву про стягнення збитків заподіяних пошкодженням майн, згідно якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків заподіяних пошкодженням майна в сумі 137198,24 - у повному обсязі, мотивуючи тим, що доводи, викладені в позовній заяві, не грунтуються на нормах матеріального та процесуального права, а отже не підлягають задоволенню з наступних підстав: позивачем до позивної заяви не надано будь яких належних допустимих доказів про стан квартири АДРЕСА_1 , на час укладення попереднього договору купівлі-продажу від 13.10.2021 року, для порівняння з теперішнім станом квартири; не надано доказів на підтвердження вартості пошкодженого майна, вартості матеріальної шкоди. Не проведена жодна експертиза, яка могла би підтвердити понесені збитки позивачем у разі передачі свого майна відповідачам. Письмові твердження з найменуванням необхідних будматеріалів для проведення відновлювального ремонту не є доказом спричинення збитків. Відповідач ОСОБА_2 вважає що за час проживання у квартирі позивача, він не погіршив її стан а на навпаки, зробив косметичний ремонт, відновив та відремонтував каналізацію, встановив нові двері у квартиру, відновив електричну проводку та інше, тому він вважає, що це цілком може сплатою за не виконання умов попереднього договору, в умовах військового стану в країні. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Златіна І.О. підтримали позовну заяву з підстав зазначених у ній та просили задовольнити позовну заяву ОСОБА_3 у повному обсязі.

Представники позивачів: адвокат Рєу Р.В. та адвокат Давиденко К.В. в судовому засіданні позов не визнали з підстав не надання позивачкою доказів на підтвердження наявності матеріальної шкоди спричиненої відповідачами та причинного зв"язку між діями та наслідками, просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині призначення експертизи та надання інших доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2014 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , позивачці у справі ( а.с.9).

Судом встановлено, що 13.10.2021 року між позивачкою та ОСОБА_1 , укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якого позивачка зобов`язалась продати та передати, а відповідачка ОСОБА_1 зобов`я залась купити і прийняти зазначену квартиру протягом строку, який становить один рік три місяця з моменту укладення даного договору, тобто до 13.01.2023 року та укласти договір купівлі-продажу квартири протягом цього ж строку на умовах передбачених договором. ( а.с.11)

Відповідно до п.4 Договору позивач, ОСОБА_3 , як Сторона-1 у договорі свідчить, що квартира перебуває у належному технічному стані, немає дефектів, недоліків, самовільних перепланувань, є придатною для використання за призначенням. Квартира, що продається оглянута ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, як Стороною-2, будь- яких недоліків, які б перешкоджали б її використанню за призначенням не виявлено. Сторона-2 заявила, що не має будь-яких претензій до Сторони-1 з приводу характеристик щодо квартири, яка є предметом даного договору.( а.с.11 об.)

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що допомагав ОСОБА_3 коли вона укладала попередній договір з відповідачами, привозив її на своїй машині по справах. Підтвердив той факт, що квартира позивачки була у належному стані та придатною для проживання.

На підтвердження спричиненої шкоди позивачкою до суду надано: аркуш з записом вартості матеріалів і робіт та рахунок за електроенергію, фото квартири, вартість будівельних матеріалів ( а.с.13-15, 55, 56-58).

За змістом ч. 3 ст. 386, ст. 22 ЦКУ власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Майновими (реальними) збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. Такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права потерпілого, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З урахуванням процесуальних принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Причина пошкодження майна та розмір шкоди має бути підтверджена висновком судового експертного-будівельного дослідження.

У судовому засіданні було роз`яснено право позивача на звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи, такого клопотання до суду не надійшло.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, які б призвели до пошкодження квартири та майна позивача у квартирі, тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 1166, 1192 ЦК України, ст.ст.12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних пошкодженням майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до аОдеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 28.09.2023 року.

Суддя В. С. Миргород