Справа №295/2206/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

з участю секретаря с/з Заріцького О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому після подання заяви про відмову від позову в частин відшкодування матеріальної шкоди, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 500 000,00 грн., стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн., вирішити питання про стягнення судових витрат.

В обгрунтування позову зауважує, що 23.02.2020 року близько 7 год. 30 хв. на 189 км + 300 м. автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_3 , керуючи автобусом марки «Mercedes-Benz-313», н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з рейсовим автобусом марки «Volkswagen LT-35D», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач як пасажирка автобусу «Volkswagen LT-35D», н.з. НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини зліва.

В подальшому, при детальному медичному огляді, було діагностовано: «закритий компресійний перелом тіл Th2-Th7 хребців першого ступеню, неускладнений лінійний поперечний перелом тіла Th1 хребця без зміщення, ЗЧМТ, струс головного мозку, ЗТГК, закритий перелом 1-го ребра зліва.

В ході досудового розслідування, розпочатого за фактом відповідних подій, отримано висновок експерта, в якому встановлено, що у дорожній обстановці водієві автомобіля «Mercedes-Benz-313», н.з. НОМЕР_1 , необхідно було діяти відповідно до вимог п.13.1 ПДР України.

Крім того, постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.04.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивач вказує, що матеріалами кримінального провадження підтверджено перебування відповідача ОСОБА_3 у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , що відповідно до положень ч.1 ст.1172 ЦК України передбачає можливість відшкодування шкоди з особи, у трудових відносинах з якою перебував заподіював шкоди.

Посилаючись на глибину заподіяних моральних переживань, що пов`язувалось з тривалістю проходження лікування, стану здоров`я, змінами в організації і способі життя, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 06.04.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження.

Згідно ухвали суду від 31.05.2023 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, до участі по справі як співвідповідача залучено ТДВ «Страхова компанія «Гардіан».

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому вказану на фактичну помилковість пред`явлення вимог до даної особи, оскільки будь-які докази на підтвердження перебування відповідача ОСОБА_3 у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем відсутні.

Учасник звертає увагу на загальних підставах настання цивільно-правової відповідальності та просить відмовити у задоволенні позову у відповідній частині.

Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, де в викладені заперечення щодо перебування у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Відповідачем ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» надіслано відзив, в якому відповідний учасник вказав, що за наслідком звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування 21.02.2023 року товариством здійснено відшкодування документально підтверджених витрат на лікування у розмірі 5 303,75 грн., у тому числі, 252,56 грн. як моральної шкоди у розмірі 5 % здійсненої страхової виплати. Крім того, 13.06.2023 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка у разі встановлення III групи інвалідності становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, а саме 56 676,00 грн. 03.07.2023 року страховиком здійснено виплату моральної шкоди в розмірі 5 % страхової виплати у сумі 2833,80 грн.

Отже, оскільки відповідачем виконано зобов`язання зі сплати моральної шкоди в сумі 3070,20 грн., заявлені вимоги позивача про стягнення іншої суми моральної шкоди з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» є безпідставними.

Відповідач також звертає увагу на відсутності детального опису наданих адвокатом послуг, та, з огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача підтвердили, що усвідомлюють можливість відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої, вказували на те, що про тяжкість отриманих тілесних ушкоджень дізнались лише згодом.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини.

Так, 23.02.2020 року близько 7 год. 30 хв. на 189 км + 300 м. автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_3 , керуючи автобусом марки «Mercedes-Benz-313», н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT-35D», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобусу «Volkswagen LT-35D», н.з. НОМЕР_2 , - позивач ОСОБА_1 , отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 598 від 02.04.2020 року, складеного на підставі постанови т.в.о. начальника слідчого відділення Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП, згідно представленим документам на ім`я ОСОБА_1 у потерпілої малися тілесні ушкодження у вигляді переломів 2-7 грудних хребтів, подвійного перелому 1-го ребра ліворуч та 1-го ребра праворуч.

Відповідні тілесні ушкодження могли виникнути 23.02.2020 року при обставинах, вказаних у постанові про проведення додаткової судово-медичної експертизи.

Судом встановлено, що постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.04.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За змістом постанови водій ОСОБА_3 , керуючи автобусом марки «Mercedes-Benz-313», н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно ним керувати, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT-35D», н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР.

Цивільна-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz-313», н.з. НОМЕР_1 , забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором із ТДВ «СК «Гардіан».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У своїй постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови).

Як зазначалось вище, після подання заяви про відмову від частини заявлених позовних вимог, спір між сторонами полягає у запиті з боку позивача на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 Закону України N 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (ст. 24 Закону України N 1961-IV).

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (ст. 26 Закону України N 1961-IV).

За змістом ст. 26-1 Закону України N 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В судовому засіданні надано оцінку доказам на підтвердження сплати страховиком ТДВ «СК «Гардіан», страхових виплат на відшкодування витрат на лікування, а також за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Сторони в судовому засіданні не заперечували фактичне отримання від страховика відповідних сум, а також моральної шкоди, яка згідно досліджених платіжних інструкцій становить 3070,20 грн. як 5 % від страхових виплат.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За положеннями ч.1. п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження перебування водія ОСОБА_3 у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Так, зі змісту довідки ЛКП «Залізничнетеплоенерго» Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради слідує, що ОСОБА_3 працює на підприємстві з 16.09.2016 року.

Згідно повідомлення ФОП ОСОБА_2 відповідна особа у період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року найманих працівників не мав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу норм КЗпП випливає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 820/1432/17, від 24.12.2019 р. у справі № 823/1167/16, від 05.02.2020 р. у справі № 620/3913/18, від 06.02.2020 р. у справі № 0840/3690/18, від 03.03.2020 р. у справі № 1540/3913/18.

Позивачем не доведено виникнення правовідносин між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , пов`язаних саме зі здійсненням трудової діяльності, підстави для застосування вимог ст. 1172 ЦК України в розрізі відшкодування шкоди як роботодавцем відсутні.

При цьому, діставши висовок про існування взаємного зв"язку між діями відповідача ОСОБА_3 та заподіяною здоров"ю позивача шкодою, суд погоджується з доводами позивача про спричинення моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`ю, що за фізичного болю, тривалого лікування, отримання III групи інвалідності покликало душевні переживання, пов`язані, крім іншого, з усвідомленням суттєвого погіршення стану здоров`я, фізичних можливостей, потребою значних змін в організації способу життя, - судом досліджено відомості про зменшення заробітку позивача у період після дорожньо-транспортної пригоди, з докладанням додаткових зусиль на продовження прийнятного рівня життєдіяльності.

Прийнято судом до уваги і термін, протягом якого позивач обґрунтовано може відчувати відповідний тягар.

Виходячи з відомостей про розмір моральної шкоди, що сплачений страховиком, суд вважає його недостатнім для адекватного поновлення порушених прав особи, та, оскільки ТДВ «СК «Гардіан» зобов`язання з виплати страхового відшкодування та моральної шкоди виконано, що не заперечується учасниками, стягує за принципом розумності та справедливості з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду на користь позивача в розмірі 200 000,00 грн.

З приводу відшкодування судових витрат, в тому числі, пов"язаних з оплатою роботи адвоката, суд зауважує.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач не надає достатніх доказів на підвтеження понгесеня даног ввиду витрат, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог у відповідній частині.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд на підстві ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача ОСОБА_3 судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 200 000,00 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 29.08.2023 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов