ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Цвик А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі позивач) звернулось до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 11 липня 2020 року, о 12 год. 05 хв. в м. Києві, по вул. Полтавській на перехресті нерівнозначних доріг з вул. Тургенєвською, керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно, не врахувала дорожню обстановку та не надала перевагу в русі транспортному засобу «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Тургенєвській на головній дорозі, внаслідок чого здійснила з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року у справі №761/23577/20 відповідача визнано винною у скоєнні даної ДТП. На момент ДТП відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів. Позивач зазначає, що у зв`язку із вищевказаною подією, потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала усі необхідні документи, а також подала заяву про виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДПТ. МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило виплату потерпілій особі. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат матеріального збитку (116 020,26 грн.), на збір документів та оглядом авто складає (1 430,00 грн.) разом складає 117 450,26 грн., які позивач просив суд стягнути в порядку регресу з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що у схемі ДТП вказано про пошкодження 7 деталей, а у протоколі огляду транспортного засобу, на якому ґрунтуються результати звіту, виявлено 34 пошкодження, які є наслідком ДТП. При цьому, 31 деталь з 24 оцінювач рекомендує замінити, не наводячи обґрунтування. Таким чином, сума страхового відшкодування, яка тепер має стягуватись з відповідача, є завищеною. Крім того, встановивши, що автомобіль «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_2 є фізично знищеним, оцінювач не визначив вартість автомобіля після ДТП, а також різницю вартості транспортного засобу до та після ДТП. Тому, оскільки розмір збитку є необґрунтованим, відповідач просила суд відмовити у задоволенні позову.

У поясненнях представник позивача вказала, що потерпілій особі було виплачено саме різницю між вартість транспортного засобу до та після ДТП, оскільки проводити відновлювальний ремонт автомобіля є недоцільним, про що зазначено у звіті №17163. Вартість ТЗ після ДТП МТБСУ визначено у розмірі 179 736,39 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП складала 295 756,65 грн. Тому, розмір відшкодування склав 116 020,26 грн. (295 756,65 грн. - 179 736,39 грн.).

У судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому вказано, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 не був допущений до участі у розгляді справи в судовому засіданні, оскільки як вбачається з матеріалів справи (т.2, а.с.45), останній був призваний на військову службу з 13 квітня 2023 року, що відповідно до норм ст..7 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є несумісним з діяльністю адвоката.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 15.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 10.08.2021 року заяву відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року у справі було призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

28.04.2022 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області з експертної установи надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, а 05.05.2022 року клопотання представника відповідача про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.05.2022 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2022 року витребувано документи у позивача.

Після надходження додаткових матеріалів листом від 28.12.2022 року матеріали справи були направлені до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно ухвали від 19 листопада 2021 року.

14.06.2023 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов висновок експерта від 01.06.2023 року №СЕ-19/111-23/1517-АВ разом із матеріалами цивільної справи.

Ухвалою суду від 14.06.2023 року, з врахуванням ухвали від 19.06.2023 року, призначено судове засідання.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_1 11 липня 2020 року, о 12 год. 05 хв. в м. Києві, по вул. Полтавській на перехресті нерівнозначних доріг з вул. Тургенєвською, керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно, не врахувала дорожню обстановку та не надала перевагу в русі транспортному засобу «BMW 523і», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Тургенєвській на головній дорозі, внаслідок чого здійснила з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року у справі №761/23577/20 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у межах санкції вказаної статті (т. 1 а.с. 16-17).

У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

На момент ДТП автомобілем марки «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_2 керував ОСОБА_3 , що вбачається із схеми місця ДТП (т. 1 а.с. 11), а власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , як зазначено у відповідному свідоцтві (т. 1 а.с. 12), яка після укладення шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (т. 1 а.с. 13).

На момент ДТП автомобіль марки «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано у ТДВ «МСК» згідно полісу №АР/4005552 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1 а.с. 14).

У той де час, на момент скоєння ДТП відповідач ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 не мала Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1 а.с. 15).

14 липня 2020 року власник транспортного засобу марки «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 звернулась до МТСБУ із повідомленням про ДТП, що настала 11.07.2020 року (т. 1 а.с. 8), а також із заявою про виплату стразового відшкодування (т. 1 а.с. 33).

Як вбачається із звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №17163 від 05.08.2020 року, складеного ТОВ ЕАК «Довіра», вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП 11.07.2020 року становить 116 020,26 грн. (т. 1 а.с. 18-23).

Як вбачається із вказаного висновку, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринкові вартості КТЗ на момент пошкодження. Так, вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 301 002,45 грн., ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження 295 756,65 грн. Сума до виплати визначена за відповідною формулою, обґрунтування якої наведено у звіті, і становить 116 020,26 грн.

На підставі наказу №3.1/1633 від 27.10.2020 року ОСОБА_8 було здійснено виплату в розмірі 116 020,26 грн. (т. 1 а.с. 34), що підтверджується платіжним дорученням №2543680 від 29 жовтня 2020 року (т. 1 а.с. 35). Крім того, за проведення експертного дослідження №17163 МТСБУ на рахунок ТОВ ЕАК «Довіра» було сплачено 1 430,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1481530 (т. 1 а.с. 36).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно з п. 41.1. а) Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно п. 40.3 ст. 40 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача.

У той же час, за висновком експерта від 01.06.2023 року №СЕ-19/111-23/1517-АВ, ринкова вартість автомобіля «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_2 станом на 11.07.2020 року складала 296 069,62 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу не перевищує ринкову вартість цього ж КТЗ в непошкодженому стані на момент події (285 327,68 грн.). Таким чином, визначаючи за відповідною формулою, вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 11.07.2020 року з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 113 563,96 грн., вартість матеріального збитку станом на 11.07.2020 року складала 113 563,96 грн. (т. 2 а.с. 2-16).

Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріального збитку, визначеного висновком експерта від 01.06.2023 року №СЕ-19/111-23/1517-АВ, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 113 563,96 грн. Оскільки судом не було взято до уваги звіт, складний на замовлення позивача, витрати за його складання не підлягають стягнення з відповідача. Тому, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України; ст. ст. 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України; Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд, -

у х в а л и в :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України вартість матеріального збитку станом на 11.07.2020 року у розмірі 113 563,96 грн., а також судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позову, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, місце знаходження: м. Київ, бул. Русанівський, 8, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ..

Суддя: Осаулова Н.А.

Рішення суду виготовлено 17.07.2023 року.