Провадження №4-с/369/31/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Бугайовій М.В.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

представника стягувача Смирнової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), головного державного виконавця Комар Г.В. при виконанні виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що відносно нього ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження за №646600120.

Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого документу, який виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області за рішенням від 19.06.2020 року, яким з позивача на користь відповідачки стягнув аліменти на утримання неповнолітніх дітей 2004, 2009, 2013 р.н. у розмірі 9000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09 квітня 2020 року.

Призначаючи аліменти суд виходив з наступного:

«... суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов 'язання щодо утримання.

З огляду на те, що діти проживають з матір`ю, вартість продукте харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, надані суду пояснення щодо витрат на утримання дитини, матеріального стану відповідача по справі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України».

До цього часу на адресу заявника не надіслано Постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інших Постанов, прийнятих у ВП.

Будучи повідомленим про Ідентифікатор доступу, можливо було отримати повну інформацію документообігу у ВП.

За документами Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в АСВП є у наявності ВП №64600120 у якому прийнято наступні Постанови:

Назва постанови виконавця

Постанова ПРО ВІДКРИТТЯ ВП (з ідентифікатором)

Постанова про відкриття ВП

Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчій дій

Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного РЄОЄТРУ боржників Постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Постанова про арешт коштів боржника

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами

Як вбачається, у ВП є низка Постанов, але невідомо з яких причин Головний державний виконавець Комар Г.В. жодної Постанови чомусь не направив на адресу заявника, як того вимагає закон - рекомендованим листом.

Всупереч Закону України "Про виконавче провадження" на адресу боржника/скаржника не направлено у встановлений законом строк наступні Постанови:

Постанова про відкриття ВП (з ідентифікатором')

Постанова про відкриття ВП

Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій

Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників Постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Постанова про арешт коштів боржника?

16.06.2021 Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання

16.06.2021 Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю

16.06.2021 Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами

Зазначеними діями Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Головним державним виконавцем Комар Г.В. порушено права боржника/скаржника, гарантовані Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, діями Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Головним державним виконавцем Комар Г.В. порушено наступні норми закону, відповідно до яких:

На цей час він перебуває у цивільному шлюбі у якому з дружиною чекають дитину.

Крім того, зараз він вимушений з дружиною мешкати в орендовану приміщенні, так як залишив будинок, де раніш мешкав з колишньою дружиною та дітьми де вони у цей час там мешкають.

31.05.21 р. з причин виникнення коронавірусу СОVID-19, запровадження в Україні карантину 12 березня до 31 липня 2020 року та періодичної тривалості карантину, позивач був вимушений припинити підприємницьку діяльність, на підтвердження чого подається витяг з реєстру.

Зазначені обставини свідчать про зміну сімейного та матеріального стану позивача.

Крім того, заявник повідомляє суд про те, що відносно рухомого та нерухомого майна, придбаного в шлюбі триває судовий спір, а тому на цей час позивач має лише засоби для щоденного проживання.

Вищезазначені обставини справи свідчать про те, що у зв`язку із новим шлюбом, позивач зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище сім`ї, яка чекає збільшення, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.

У цей час у Києво-Святошинському районному суді Київської області розглядається позовна заява про зменшення розміру аліментів, що є підставою для зупинення ВП.

У свою чергу подання скарги на дії виконавчого органу /посадових осіб також зупиняє виконання у ВП.

Враховуючі письмові доводи та обґрунтування, викладені в скарзі, керуючись Законом УКРАЇНИ «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, заявник просив суд на час розгляду скарги по суті зупинити виконавче провадження №64600120 у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Визнати неправомірною діяльність Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Головного державного виконавця Комар Г.В. за виконавчим провадженням №64600120.

Скасувати постанови за виконавчим провадженням №64600120:

1.про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 31.03. 2021 року.

2.про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 31.03. 2021 року.

3.про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 31.03. 2021 року.

4.про арешт коштів боржника від 31.03. 2021 року.

5.про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 16.06. 2021 року.

6.про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю від 16.06. 2021 року.

7.про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.06. 2021 року.

Зобов`язати Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Головного державного виконавця Комар Г.В. усунути порушення закону за виконавчим провадженням №64600120

Стягнути з Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Головного державного виконавця Комар Г.В. за виконавчим провадженням №64600120 судові витрати.

Покласти судові витрати, пов`язані з розглядом скарги за виконавчим провадженням №64600120 на Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Головного державного виконавця Комар Г.В..

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 подану скаргу підтримала, просила суд її задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_4 вимоги скарги не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні.

Головний державний виконавець Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не з`явився. Про час та місце розгляду скарги повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду скарги до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року, залишеним в силі Постановою Київського апеляційного суду від 21.12. 202 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утриманні дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 9000 грн. (дев`ять тисяч грн.) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09 квітня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в дохід держави у сумі 840,60 грн. (вісімсот сорок грн. 60 коп.).

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений для примусового виконання до ВДВС Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

31 березня 2021 року головним державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Комар Ганною Володимирівною зі скаржника ОСОБА_2 було стягнуто витрати виконавчого провадження в сумі 200 грн.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга у частині визнання протиправними дій щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.5 ч.1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до положень ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про накладення штрафу є окремим виконавчим документом, примусове виконання якого не пов`язане із виконанням рішення суду.

Нормами частини 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

Отже, ч.2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» прямо передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію місцевих загальних судів та окружних адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАC України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, стаття 20 КАС України розмежовує предметну підсудність адміністративних судів, та обмежує розгляд справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме - щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.

Заявником оскаржено постанову державного виконавця про накладення штрафу, винесену на підставі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», яка є окремим виконавчим документом. При цьому накладення штрафу на боржника під час примусового виконання судового рішення є мірою відповідальності у виконавчому провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 зазначено, що імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказані правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 , від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17 , від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1288/15 , від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1034/15-ц.

Також, правові висновки про належність до юрисдикції адміністративних судів розгляду вимог щодо оскарження постанов виконавця про накладення штрафів, неодноразово викладалися у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18) від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19), від 18 серпня 2021 року у справі №463/4691/20 (провадження № 61-8303св21).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) також звернуто увагу на відмінності між правовою природою штрафів, які може накласти державний виконавець та роз`яснено юрисдикцію оскарження постанов державного виконавця у разі їх накладення та стягнення.

Оскільки заявником оскаржуються дії державного виконавця та постанови про накладення штрафу на боржника, яка є окремим виконавчим документом, дана скарга не підлягає розгляду у порядку, визначеному ЦПК України, тому скарга у цій частині підлягає закриттю.

Відповідно до ст.55,56 Закону України «Про виконавче провадження» не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо; Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов`язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобов`язані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Постановою головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Комар Ганною Володимирівною від 16 червня 2021 року, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа за №369/4461/20, який виданий 20.01. 2021.

У Додатку до Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами» стягнення за виконавчими документами не може бути звернено на таке майно, що належить боржникові - фізичній особі на праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідне для боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні (крім майна та речей, що належать до предметів мистецтва, колекціонування та антикваріату, дорогоцінних металів та дорогоцінного, напівдорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах): 1. Предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речі індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі). 2. Лікарські засоби, окуляри та інші вироби медичного призначення, необхідні боржникові, членам його сім`ї та особам, які перебувають на його утриманні, за медичними показаннями. 3. Меблі - по одному ліжку та стільцю на кожну особу, один стіл, одна шафа на сім`ю. 4. Один холодильник на сім`ю. 5. Один телевізор, персональний комп`ютер на сім`ю, один мобільний телефон - на кожну особу. 6. Запас питної води, продукти харчування, необхідні для особистого споживання боржникові, членам його сім`ї та особам, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку на три місяці або гроші, необхідні для придбання запасів питної води та продуктів харчування для боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку трикратного розміру мінімальної заробітної плати, що діє на день звернення стягнення, на кожну особу. 7. Майно, необхідне для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів боржником, членами його сім`ї та особами, які перебувають на його утриманні, професійних занять боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, якщо воно є єдиним джерелом доходу таких осіб, знаряддя особистої кустарної і ремісничої праці, книги. 8. Паливо, необхідне боржникові, членам його сім`ї та особам, які перебувають на його утриманні, для приготування щоденної їжі та опалення (протягом опалювального сезону) житлового приміщення. 9. Використовувані для цілей, не пов`язаних із провадженням підприємницької діяльності, племінна, молочна і робоча худоба (по одній одиниці), кролики (дві пари), птиця (п`ять штук), корми, необхідні для їхнього утримання до вигону на пасовища. 10. Насіння, необхідне для чергового посіву, та незібраний урожай - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством (крім земельних ділянок, на які накладено стягнення). 11. Сільськогосподарський інвентар - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством. 12. Технічні та інші засоби реабілітації, що забезпечують компенсацію або усунення стійких обмежень життєдіяльності людей з інвалідністю та інших категорій осіб, автомобіль, яким відповідно до закону за медичними показаннями забезпечена людина з інвалідністю безоплатно або на пільгових умовах. 13. Призи, державні нагороди, почесні та пам`ятні знаки, якими нагороджений боржник.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід зазначити, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, будь які умови обмеження у свободі пересування у разі його застосування обов`язково мають бути визначені законом.

Як вбачається із довідки-розрахунку виданої головним державним виконавцем Комар Г.В. від 16.06. 2021 року за №23370 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 123 300,00 грн.

При цьому із довідки вбачається, що починаючи з 01 червня 2021 року аліменти не сплачувались взагалі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Враховуючи, що автомобіль використовується заявником у якості джерела доходу, не встановлення такого обмеження позбавить боржника основного законного джерела засобів для існування, що в подальшому вплине на сплату аліментів.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Матеріали даної скарги не містять також відомостей коли саме було повідомлено боржника ОСОБА_2 про прийняття оскаржуваної постанови, та які дії вчинялись державним виконавцем по виконанню судового рішення з дня його відкриття, чи був боржник належним чином повідомлений про це і чим це підтверджується, а державний виконавець не надав суду будь-яких підтверджень при вирішенні питання доведеності факту зловживання процесуальними правами чи невиконання боржником обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», наслідком чого було нарахування заборгованості по аліментам.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження ухилення боржника від сплати аліментів, характер роботи ОСОБА_2 , застосування арешту до заборгованості нарахованої до набрання чинності відповідних змін, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та її задоволення частково.

Інші вимоги щодо скасування постанов про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 31.03. 2021 року, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 31.03. 2021 року, про арешт коштів боржника від 31.03. 2021 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 16.06. 2021 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю від 16.06. 2021 року, задоволенню не підлягають як передчасні.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», інформаційним лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13, ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), головного державного виконавця Комар Г.В. при виконанні виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_3 , в частині визнання протиправними дій щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Роз`яснити заявнику, що розгляд справи в цій частині повинен відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Скаргу ОСОБА_2 на дії Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), головного державного виконавця Комар Г.В. при виконанні виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанови за виконавчим провадження №64600120 від 16 червня 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 24 квітня 2023 року.

Суддя Тетяна ДУБАС