Справа № 136/1868/23
провадження № 2/136/413/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р. м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши позовну заяву Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, за участю заінтересованої особи: Липовецького колегіуму імені Василя Липківського в особі голови Ліквідаційної комісії Анатолія Дацького, за участю третьої особи: Липовецького відділу Державної виконавчої служби у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування державної реєстрації транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту з транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області, в особі міського голови Віктора Бичкова, звернулись до суду із зазначеною позовною заявою до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, за участі заінтересованої особи: Липовецького колегіуму імені Василя Липківського в особі голови Ліквідаційної комісії Анатолія Дацького, за участю третьої особи: Липовецького відділу Державної виконавчої служби у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у якій на вирішення суду поставлено наступні вимоги:

- скасувати перереєстрацію транспортного засобу марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, тип-Загальний автобус, автобус D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , здійснений регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Вінницькій області №0541 від 28.10.2016, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 ;

- визнати право комунальної власності на транспортний засіб марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, тип-Загальний автобус, автобус D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , за Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області;

- зняти з арешту транспортний засіб марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, тип-Загальний автобус, автобус D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, окрім інших суд вирішує питання щодо визначення юрисдикції цього спору, в межах якої має розглядатися справа, тому виходить з таких міркувань.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Зі змісту позову судом встановлено, що позивачем визначено суб`єктивний склад осіб, які мають відповідати за позовом - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій області (), який є юридичною особою, тоді як особами, які беруть участь у справі зазначено: Липовецький колегіум імені Василя Липківського () та Липовецький відділ Державної виконавчої служби у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Як слідує зі змісту позову, предметом спору в цій справі є спір про право власності між Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області та Липовецьким колегіумом імені Василя Липківського, зокрема на транспортний засіб марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, тип-Загальний автобус, автобус D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 вказано Липовецький колегіум імені Василя Липківського та на який державним виконавцем в рамках виконання судового рішення у справі №136/423/22 було накладено арешт .

За статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 цього Закону).

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

За таких обставин особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, якщо сторонами відповідного спору є юридичні особи.

З огляду на викладене та в контексті приведених правових норм, ураховуючи суб`єктний склад сторін учасників цього спору та предмет спору, суд дійшов висновку, що він має вирішуватися судами в порядку господарського судочинства.

Приписами ст.186 ЦПК України, передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для відмови у відкриття провадження у даній справі. При цьому, суд роз`яснює, що даний спір підсудний господарському суду.

Керуючись ст.3, 19, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, за участю заінтересованої особи: Липовецького колегіуму імені Василя Липківського в особі голови Ліквідаційної комісії Анатолія Дацького, за участю третьої особи: Липовецького відділу Державної виконавчої служби у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування державної реєстрації транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту з транспортного засобу.

Роз`яснити заявнику, що розгляд справи належить до юрисдикції Господарського суду Вінницької області.

Копію ухвали надіслати заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додати позовні матеріали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН