05.10.2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року

м. Харків

Справа №642/5722/23

Провадження №2-н/642/920/23

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Петрова Н.М., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Панасівська слобода» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та утриманню прибудинкової території,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернулося ОСББ «Панасівська слобода» в особі свого представника Мамай О.В. із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та утриманню прибудинкової території в розмірі 16 363,30 грн., з яких: 13 461, 70 сума заборгованості, індекс інфляції у розмірі 2356,16 грн., 3% річних у розмірі 545,44 грн. та судовий збір у розмірі 268,40 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2023 справа надійшла в провадження судді цього ж суду Петрової Н.М.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.3 ст. 165 ЦПК України, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а отже споживачем наданих житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, як вбачається з долучених до заяви документів, зокрема договору купівлі-продажу від 17.12.2020 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 237535127 від 17.12.2020, ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а отже став споживачем послуг, які надаються за вказаною адресою лише 17.12.2020, при цьому заявником в заяві про видачу судового наказу не зазначено за який саме період заявлено вимогу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

До того ж, до матеріалів заяви про видачу судового наказу заявником додано акт звірки з якого вбачається заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 08.09.2023 року, тобто за період, коли ОСОБА_1 ще не набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. Наказне провадження є специфічною формою захисту прав кредитора за допомогою письмових доказів проти сторони боржника,яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті.

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Така підстава для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права. Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження.

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Згідно з положеннями п.8 ч. 1 ст. 165 КПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Частиною другою ст. 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі вищевикладеного, а також того факту, що заявником не надано доказів факту виникнення у нього права вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та утриманню прибудинкової території з ОСОБА_1 з 17.12.2020 та взагалі не вказано період у заяві про видачу судового наказу, суд приходить до висновку у необхідності відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ч.3 ст.19, ст. 160, ст. 161, 163, ст. 165, 167 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Панасівська слобода» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та утриманню прибудинкової території відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Наталя ПЕТРОВА