ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1250/22 Номер провадження 22-ц/814/3668/23Головуючий у 1-й інстанції Дністрян О.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 11:50:13 год до час не зазначений; дата виготовлення повного тексту судового рішення 26.04.2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних із розглядом справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову про стягнення із позивачки судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується про помилковість висновків суду щодо недоведеності недобросовісних дій позивачки у розумінні приписів ч.5 ст.142 ЦПК України.

Підкреслюється, що відповідачем надано суду достатні докази, якими підтверджені факти недобросовісної поведінки позивачки у частині невиконання обов`язку доказування заявлених вимог, не виконання обов`язку, передбаченого ч.2 ст.93 ЦПК України щодо надання відповідей у формі заяви свідка, неодноразових неявок до суду.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2022 року ОСОБА_2 пред`явила у суд позов ОСОБА_1 , просила ухвалити рішення, яким визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя 3/20 частини будинку АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що спірне нерухоме майно за час перебування сторін у шлюбі істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових витрат.

Ухвалою судді суду першої інстанції від 01 вересня 2022 року відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 29 вересня 2022 року о 10.30 (а.с.29).

21 вересня 2022 року судом отриманий відзив ОСОБА_1 на позов, у якому, зокрема відповідно до ст.93 ЦПК України поставлено десять запитань позивачці (а.с.35-38).

27 вересня 2022 року судом отримане клопотання позивачки про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із необхідністю підготовки відповіді на відзив та хворобою її представника (а.с.44).

29 вересня 2022 року судове засідання відкладення у зв`язку із неявкою сторін (а.с.45).

У той же день, 29 вересня 2022 року, позивача, її представник ОСОБА_3 і відповідач особисто отримали повістки про виклик до суду на 08 листопада 2022 року 0 10.30 (а.с.46-48).

07 листопада 2022 року судом отримане клопотання ОСОБА_3 , представника позивачки, про відкладення судового засідання у зв`язку з його госпіталізацією (а.с.49).

08 листопада 2022 року судове засідання відкладене у зв`язку із неявкою сторін (а.с.56). У цей же день відповідач подав суду клопотання із долученими до нього документами, у якому просив закрити підготовче засідання, викликати і допитати заявлених ним свідків (а.с.50-55).

Судове засідання, призначене на 05 грудня 2022 року, відкладене у зв`язку із неявкою сторін (а.с.60), позивачка і її представник повідомлялися про судове засідання шляхом направлення їм смс-повідомлень (а.с.58-59). При цьому у справі відсутні відповідні заяви позивачки і її представника (ч.13 ст.128 ЦПК України).

Аналогічним чином позивачка та її представник повідомлені про судове засідання 17 січня 2023 року о 10.30 (а.с.62,63).

16 січня 2023 року адвокат Яковенко Г.М. подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі (а.с.67).

Позивачка ОСОБА_2 , як і відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чернюк В.Д., прибули у судове засідання 17 січня 2023 року, проте розгляд справи відкладений (а.с.70).

У судове засідання 30 січня 2023 року позивачка повідомлена належним чином не з`явилася (а.с.73,76), судом постановлена ухвала про закриття підготовчого судового засідання (а.с.77).

Про судове засідання 01 березня 2023 року позивачка та її представник, повідомлені смс-відправленнями (а.с.80,81), не з`явилися, розгляд справи відкладений (а.с.82).

У судове засідання 28 березня 2023 року позивачка та її представник, повідомлені належним чином (а.с.89,90), не з`явилися, судом постановлена ухвала про залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с.92).

Відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що суд не встановив, а відповідач не довів факту зловживання позивачкою своїми процесуальними правами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року (справа № 521/3011/18), викладені такі правові висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

…

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.»

У справі, що переглядається, відповідач, обґрунтовуючи недобросовісність дій позивачки та зловживання останньою процесуальними правами, посилався на таке:

позивачка ухилялася від виконання обов`язку щодо доказування заявленого нею позову,

позивачка не виконала процесуальний обов`язок, встановлений ч.2 ст.93 ЦПК України, у строк, визначений ч.3 цієї ж статті,

позивачка ухилялася від участі у судових засіданнях, не виконуючи процесуальний обов`язок встановлений ч.3 ст.131 ЦПК України.

Системний аналіз ст.12, ст.13, ст.43, ст.81 ЦПК України дає підстави для твердження про те, що позивач самостійно, на свій розсуд, визначає та подає суду ті докази, які, на його думку, є достатніми для підтвердження тих обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених ним вимог. Отже, доводи відповідача про свідоме несумлінне невиконання позивачкою обов`язку доказування не можуть прийняті до уваги.

Стосовно неявок позивачки у судові засідання і порушення нею обов`язку, передбаченого ч.3 ст.131 ЦПК України, апеляційний суд зауважує, що представником позивачки подавалися суду клопотання про відкладення судових засідань, а дві поспіль неявки позивачки у судові засідання після закриття підготовчого засідання (01 і 28 березня 2023 року) з урахуванням ухваленого судом рішення про залишення позову без розгляду не можуть бути розцінені як зловживання процесуальним правом відповідно до змісту ст.44 ЦПК України.

Очевидним є те, що позивачка у порушення приписів ч.2, ч.3 ст.93 ЦПК України не подала суду відповіді на питання, поставлені відповідачем у відзиві на позов, проте це порушення не призвело до затягування розгляду справи та/або ж ухвалення судом незаконного чи необґрунтованого рішення.

Отже, за встановлених у цій справі обставин відсутні підстави для висновку про порушення судом першої інстанції приписів ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Зважаючи на наведене, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 вересня 2023 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов