Номер провадження: 22-ц/813/3393/23
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2013 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2012 до Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Публічне Акціонерне Товариство «Комерційний банк «НАДРА» з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т.1, а.с. 2-5).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2013 року позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 106 657 дол. США 57 центів, що еквівалентно 852 119 грн 33 коп., яка складається з кредитної заборгованості у розмірі 63 012 дол. США 48 центів, що еквівалентно 503 425 грн 61 коп.; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 25 516 дол. США 80 центів, що еквівалентно 203 861 грн 37 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 11 338 дол. США 19 центів, що еквівалентно 90 584 грн 20 коп.; штраф у розмірі 6790 дол. США 10 центів, що еквівалентно 54 248 грн 15 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1609 грн 50 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1609 грн 50 коп (т.1, а.с. 57-59).

Не погодившись із заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2013 року, ОСОБА_1 було подано заяву про його скасування, в якій його представник зазначив, що відповідача не було належним чином повідомлено про дату судового засідання, відповідач не отримував жодної судової повістки. Про наявність заочного рішення дізнався 24 грудня 2021 року, коли отримав повідомлення про заміну сторони виконавчого провадження (т.1, а.с. 147-149).

22 червня 2022 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2013 року в справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення (т.1, а.с. 185-190).

Також ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2022 року вирішено замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» (т. 1, а.с. 185-190).

19 липня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2013 року. Апелянт не погоджується з оскаржуваним заочним рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що умови пунктів 2.1, 2.3, 2,4 договору поруки №05/02/2008/840-П/174 від 14.02.2008 року позивачем не виконані, позивач не надсилав, а ОСОБА_1 будь-яким чином не отримував повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника. Апелянт вважає, що у нього не виникло зобов`язання, яке походить з договору поруки, тому, на думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме ст.ст. 11, 525, 526, 553 ЦК України. Також, апелянт вказує на те, що він не був повідомлений належним чином про дату і місце судового засідання 01.10.2012 року, 20.02.2013 року, 29.01.2013 року, 11.03.2013 року. З огляду на викладене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову повністю (т.1, а.с. 198-202).

06.04.2023 представник ТОВ «ФК «Форт» направив до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга є безпідставна та необґрунтована, а тому просить залишити її без задоволення. Представник зауважує, що судом першої інстанції були вірно враховані положення законодавства, що визначають порядок та підстави виникнення зобов`язання поручителя, а поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, неустойки, процентів, відшкодування збитків тощо (т. 2, а.с. 53-57).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Представник ТОВ «ФК «Форт» направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники провадження в судовезасідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення суд першої інстанції виходив з того, що позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість. Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги та стягнути заборгованість солідарно з боржника та поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції 14.02.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір «Автопакет» № 05/02/2008/840-К/174, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 67 900, 95 дол США зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 13,4 % річних, термін повернення кредиту не пізніше 13.02.2015. Ціль кредитування придбання автотранспортного засобу марки Lexus GS-350, рік випуску 2007, чорного кольору, реєстраційний № НОМЕР_1 та витрати, пов`язані з державною реєстрацією транспортного засобу (т. 1, а.с. 9-13).

В забезпечення виконання вказаного зобов`язання між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» був укладений договір поруки (т. 1, а.с. 14-15).

Відповідно до п.п. 1.2-1.4 договору поруки ОСОБА_1 , відповідає перед банком в повному обсязі за виконання кредитного зобов`язання як солідарний боржник. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язання, так і при невиконанні позичальником зобов`язання в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по договору не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов`язань і необхідності їх виконання поручителем.

За п. 2.3 у повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних позичальником зобов`язань, а також розрахунок штрафних санкцій, в разі їх наявності, що необхідно сплатити.

Відповідно до п. 2.4 повідомлення, що направляється кредитором поручителю повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатися поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана в договорі) чи надано особисто поручителю.

Відповідно до п. 2.5 поручитель зобов`язаний своєчасно сповістити кредитора про зміну своєї адреси. У випадку ненадання інформації щодо зміни своєї адреси, вказаної в цьому договорі, направлення на таку адресу повідомлення кредитора буде вважатися зробленим належним чином.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту станом на 26.12.2011 заборгованість ОСОБА_2 становить 106 657 дол. США 57 центів, що еквівалентно 852 119 грн 33 коп., яка складається з кредитної заборгованості у розмірі 63 012 дол. США 48 центів, що еквівалентно 503 425 грн 61 коп.; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 25 516 дол. США 80 центів, що еквівалентно 203 861 грн 37 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 11 338 дол. США 19 центів, що еквівалентно 90 584 грн 20 коп.; штраф у розмірі 6790 дол. США 10 центів, що еквівалентно 54 248 грн 15 коп.

Відповідно до відповіді адресно-довідкового бюро на запит суду першої інстанції місце реєстрації ОСОБА_4 станом на 26.07.2012 є АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 29).

На вказану адресу ОСОБА_4 неодноразово направлялася судова кореспонденція та судові повістки, які однак повертались до суду в зв`язку з закінченням терміну зберігання (т. 1, а.с. 32, 41, 42).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 за вище вказаною адресою отримав судову повістку на 11.03.2013 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1, а.с. 50). Однак відповідач до суду не з`явився. 11.03.2013 судом першої інстанції було ухвалене заочне рішення за результатами розгляду справи.

В заяві про перегляд заочного рішення, яка надійшла до суду першої інстанції 05.01.2022 ОСОБА_4 зазначив контактну адресу АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 125). В обґрунтування своєї заяви відповідач лише посилався на відсутність належного повідомлення про розгляд справи. Інших обґрунтувань необхідності перегляду заочного рішення заявник не наводив.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що за вказаною адресою ОСОБА_4 отримував судову кореспонденцію нерегулярно (т. 1, а.с. 146). Декілька разів судова кореспонденція поверталась до суду в зв`язку з відсутністю адресата (т. 1, а.с. 141, 163).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 знову зазначає як контактну адресу АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЦПК України в редакції на час ухвалення заочного рішення судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Відповідно до ч. 5 цієї статті судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

За положеннями ст. 77 ЦПК України в тій же редакції сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За обставинами даної справи апелянту було відомо про існування цивільної справи за позовом банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з нього як поручителя та позичальника, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказані обставини не оспорювались апелянтом.

Будь-які відомості щодо зміни контактної адреси впродовж розгляду справи ОСОБА_4 до суду не подавав. Як свідчать матеріали цивільної справи адреса проживання апелянта не змінилася, в тому числі на момент перегляду справи судом апеляційної інстанції.

В порядку ст. 77 ЦПК України, чинної на момент розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_4 про причини неявки до суду не повідомляв.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

За встановлених обставин справи апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, однак не достатньо добросовісно поставився до свого статусу в рамках цивільної справи, належним чином не виконав свої процесуальні обов`язки та не скористався своїми процесуальними правами в ході розгляду справи.

З врахуванням наведеного апеляційний суд відхиляє доводи апелянта.

Щодо інших доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦПК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 559 ЦК України визначає умови припинення поруки.

За обставинами даної справи кредитор скористався наданим йому законом правом та звернувся безпосередньо до суду за захистом своїх прав з позовом до позичальника та поручителя, в порядку, встановленому законом, що не суперечить умовам договору кредиту та поруки.

Доводи апелянта щодо невиконання кредитором умов договору поруки в частині надсилання поручителю вимоги про наявність та розмір боргу не впливають на право кредитора звернутися безпосередньо до суду з відповідними вимогами, а тому відхиляються апеляційним судом.

Будь-які доводи, які б свідчили про наявність підстав вважати поруку припиненою апелянт в своїй скарзі не навів.

За встановлених вище обставин, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

Таким чином, з врахуванням вище наведеного, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2013 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький