провадження № 2-о/336/259/2023
УХВАЛА

іменем України

04 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, цивільну справу № 336/4687/23 (провадження № 2-о/336/259/2023), за правилами окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, приватний нотаріус Чепкова Олена Володимирівна Запорізького міського нотаріального округу,

про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

за участю:

представника заявника - ОСОБА_2 ,

встановив:

23 травня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_1 , з заявою до заінтересованих осіб: Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, приватного нотаріуса Чепкової Олени Володимирівни Запорізького міського нотаріального округу, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій заявниця просить встановити факт її постійного проживання, разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_3 , 1963 року народження. На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька вона є спадкоємицею 1 перши. Вона та її батько постійно проживали разом починаючи з травня 2016 року і по день смерті останнього за адресою: АДРЕСА_1 . Вона була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Вона переїхала до батька бо той потребував стороннього догляду у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Вона піклувалась про батька та доглядала за ним до останнього часу його життя, а після смерті - займалась його похованням.

У березні 2023 року з метою оформлення права на спадкове майно, вона звернулась до нотаріуса, але постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. від 03 березня 2023 року № 208/0231/1/2023 було відмовлено через те, що місце реєстрації заявника (спадкоємця) не співпадає з місцем реєстрації померлої, а шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив.

Метою її звернення до суду є встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно після його смерті в нотаріальному порядку.

Ухвалою судді від 29 травня 2023 року відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, за участю заявника та заінтересованих осіб у відкритому судовому засіданні. Призначено судове засідання. Задоволено клопотання заявника про виклик та допит свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Витребувано у приватного нотаріуса Чепкової Олени Володимирівни Запорізького міського нотаріального округу, місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 153, оф. 13-14, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_5, інформацію щодо відкриття спадкової справи (наявність або відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або усунення їх від права на спадкування, або не прийняття ними спадщини, або про відмову від її прийнятті) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , місце смерті Україна, Запорізька область, Шевченківський район, м. Запоріжжя. У разі наявності спадкової справи, надати належним чином завірену копію спадкової справи до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Роз`яснено заінтересованим особам право до розгляду справи надіслати суду відзив на заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти заяви.

21 червня 2023 року від представника Запорізької міської ради надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 , за змістом якого, Запорізька міська рада просить відмовити у задоволенні заяви у зв`язку із наявністю спору про право. Заявником не надано жодного доказу проживання разом зі спадкодавцем, ведення спільного господарства. Спірне майно має всі ознаки відумерлої спадщини. Представник Запорізької міської ради просив справу розглядати без участі представника Запорізької міської ради.

10 липня 2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова О.В. на виконання ухвали суду надала належним чином завірену копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , місце смерті Україна, Запорізька область, Шевченківський район, м. Запоріжжя.

Просила розглядати справу без її участі. Відзиву не надавала.

Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали заяву про встановлення факту та просили її задовольнити. Наполягали на допиті заявлених свідків.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Представник Запорізької міської ради просив справу розглядати без участі представника Запорізької міської ради, та відмовити у задоволенні заяви у зв`язку із наявністю спору про право.

Також від заінтересованої особи приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. надійшла заява про розгляд заяви за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що знає заявницю давно, ще дитиною вона народилася в даному будинку, деякий час проживала з батьком, а потім переїхали в село. ОСОБА_1 , доглядала за батьком, оскільки він захворів на тяжку хворобу, інші родичі його не доглядали. Після смерті вона здійснювала поховання батька. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , невдовзі почалася війна, ОСОБА_1 була вагітна, вагітність проходила важко, вона вчасно не звернулася в нотаріальну контору. Вона була хорошою дочкою та заслуговує на спадщину після батька. ОСОБА_7 вказувала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до паспортних даних ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 2011року, і з цього часу розведена з чоловіком.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що знає заявницю, проте близькі відносини між ними відсутні. З 2016 року ОСОБА_1 знову почала проживати разом з батьком, певний час вона не проживала, оскільки батько вів асоціальний спосіб життя. Вона в 2016 році зробила косметичний ремонт, оплатила комунальні послуги оскільки, батько їх не оплачував, його від`єднали від таких послуг. ОСОБА_1 доглядала батька, інших осіб він не бачив. За період з 2016 року по день смерті спадкодавця він був за адресою проживання ОСОБА_3 3-4 рази. Свідок зазначив, що не може стверджувати, що ОСОБА_1 постійно проживала з батьком, але іноді він її бачив, навіть деколи вона була з дитиною. Інформацією щодо інших дітей ОСОБА_3 свідок не володіє.

Заслухавши заявника та її представника, допитавши заявлених заявником свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 місце смерті Україна, Запорізька область, Шевченківський район, м. Запоріжжя, про що зроблено актовий запис за № 272, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31 січня 2022року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на часту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За своє життя ОСОБА_3 заповіт не складав, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватися за законом.

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02 березня 2023 року № 04-07/3/2165 ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 26 січня 1993 року по 15 лютого 2022 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Разом з ним на день смерті зареєстровані наступні особи: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з копією спадкової справи № 15/2023 від 28.02.2023 року, отриманої на адресу суду, була відкрита спадкова справа після смерті - ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_1 , інших спадкоємців немає.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідності з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відтак, в порядку окремого провадження можуть бути розглянути тільки безспірні справи про встановлення відповідних фактів.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.02.1995 року «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 вказав, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та надати докази його існування.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Отже, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Згідно з п. 3 вказаної постанови Пленуму, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявниці необхідно для подальшого оформлення спадкових прав як особи, що відноситься до першої черги спадкування за законом. При цьому, заявником зазначено про відсутність інших спадкоємців, заінтересованими особами зазначає - Територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, приватного нотаріуса Чепкову О.В. Запорізького міського нотаріального округу.

З матеріалів справи слідує, що на спадкове майно, частку житлового будинку померлого ОСОБА_6 у м. Запоріжжі, претендує також територіальна громада як на відумерлу спадщину, оскільки спадкоємців після смерті ОСОБА_6 не прийняли спадщину у встановлений законом строк. Те, що заявниця подала заяву про прийняття спадщини як особа, що потенційно могла спадкувати у першій черзі за законом, не робить її автоматично спадкоємцем, так як її право на спадкування ще слідувало довести в судовому порядку. Так, інтерес та право територіальної громади є наявними, в той час як право ОСОБА_1 на спадкування ще не існувало, бо не було підтверджено документально.

Вказане підтверджується тим, що нотаріусом було запропоновано заявниці надати документи, що підтверджували факт спільного проживання із спадкодавцем.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. від 03 березня 2023 року № 208/0231/1/2023 було відмовлено через те, що місце реєстрації заявника (спадкоємця) не співпадає з місцем реєстрації померлої, а шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив.

Нотаріусу на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем не надано жодних документів, які підтверджують у належний спосіб цю обставину.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до положень статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Запорізька міська рада у своїх письмових запереченнях зазначає, що викладені в заяві обставини, а саме те, що заявниця ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_6 проживали разом та вели спільне господарство, не підтверджується належними доказами. Спірне майно має всі ознаки відумерлої спадщини.

У Запорізької міської територіальної громади існує законний інтерес, заснований на статті 1277 ЦК України, що регулює правовідносини набуття права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці або неприйняття спадкоємцями спадщини.

Захист інтересу територіальної громади на майно, яке за своїм статусом та у зв`язку з відсутністю спадкоємців померлої особи може бути визнане відумерлою спадщиною відповідно до положень статті 1277 ЦК України та глави 9 ЦПК України.

Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення.

Однак, положення зазначеної глави ЦК України передбачають також спадкування не тільки на підставі споріднення, а й за фактом спільного проживання.

Правопідтверджуючим документом на спадкове майно при цьому є свідоцтво про право на спадщину (стаття 66 Закону України "Про нотаріат"). Відсутність таких спадкоємців та інших осіб, що спільно проживали зі спадкодавцем як члени сім`ї, свідчить про відсутність спадкоємців усіх п`яти черг, передбачених законом.

Одночасно ЦК України запобігає таким ситуаціям, коли відсутність спадкоємців має наслідками відсутність власників спадкового майна та його занепад. А тому передбачає у такому випадку перехід прав на це майно до територіальної громади за місцем знаходження цього майна (стаття 1277 ЦК України).

Зокрема, частини перша та друга статті 1277 ЦК України визначає, що в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Так, у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців та неприйняття спадкоємцями спадщини у органу місцевого самоврядування виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовами в порядку позовного провадження на захист свого інтересу.

Зазначені обставини свідчать про наявність між сторонами спору про право, що унеможливлює розгляд даної справи в порядку окремого провадження.

Крім того, при судовому розгляді не здобуто беззаперечних доказів того, що заявниця проживала разом з батьком та вела спільне господарство.

До заяви надано акт підтвердження фактичного проживання в якому зазначено, що ОСОБА_1 проживала фактичного за адресою АДРЕСА_1 , з 2016 року разом зі своєю сім`єю: чоловіком та доньками, проте допитані в судовому засіданні свідки таких обставин не повідомили. Суд критично ставиться до вказаного доказу, оскільки такий акт був складений лише в 2023 році, після смерті спадкодавця та одноразово, однак констатує події протягом семи років.

Заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Акт про фактичне проживання складений 20 лютого 2023 року і не є беззаперчиим доказом того, що ОСОБА_1 проживала разом з батьком з 2016 року, оскільки він не узгоджується з іншими доказами.

Крім того, не надано інших письмових доказів, де б було зафіксовано, що заявниця в 2016 році, в 2017 році, в 2018 році тощо проживала разом з батьком та вели спільний побут.

Показання свідка ОСОБА_7 суд не бере до уваги, оскільки відповідно до паспортних даних ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 2011року, і з цього часу розведена з чоловіком, а тому її покази є сумнівними. Крім того, свідок не повідомила суду відомостей, що ведення спільного господарства зі спадкодавцем.

Показання свідка ОСОБА_5 суд не бере до уваги, оскільки як зазначив свідок він не може стверджувати, що ОСОБА_1 постійно проживала з батьком, але іноді він її бачив, навіть деколи вона була з дитиною.

Заявницею не надано належних та допустимих доказів, того, що її батько потребував стороннього догляду та з якого часу.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме заявниця доглядала за батьком.

Заявниця вказує, що здійснила поховання батька, про в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази цього.

Крім того, доводи заявника, що вона здійснювала поховання батька не є належним доказом того, що вона постійно проживала з батьком, на час відкриття спадщини.

У березні 2023 року з метою оформлення права на спадкове майно, заявниця звернулась до нотаріуса, але постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. від 03 березня 2023 року № 208/0231/1/2023 було відмовлено через те, що місце реєстрації заявника (спадкоємця) не співпадає з місцем реєстрації померлої, а шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив.

Якщо спадкоємець потягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем цей факт повинен бути підтверджений документально. Нотаріусу не підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем не надано жодних документів, які підтверджують у належний спосіб цю обставину.

Заявниця ставить нотаріуса заінтересованою особою, про те не зрозуміло в чому заінтересованість нотаріуса.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу не може бути заінтересованою особою.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Заявником вказано заінтересованою особою - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкову О.В. та не роз`яснено які у нотаріуса виникають спадкові права саме на майно спадкодавця і з яких підстав він залучений, в сенсі ст. 294 ЦПК України.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (заінтересованими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суд зауважує, що за загальним правилом, орган нотаріату не може бути зацікавленою особою по справах даної категорії, оскільки до його компетенції належить посвідчення певних юридичних фактів, і він не має власного суб`єктивного законного інтересу до результату розгляду справи та ухваленого рішення, а тому рішення суду не може вплинути на його права чи обов`язки.

Так, заявником вказано, що цей факт необхідно встановити для оформлення спадкових прав, а по таким справам заінтересованими особами будуть інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а за їх відсутністю - територіальна громада.

Зазначені обставини свідчать про наявність між сторонами спору про право, що унеможливлює розгляд даної справи в порядку окремого провадження.

Таким чином, вище наведені обставини свідчать про наявність спору між ОСОБА_1 та територіальною громадою в особі Запорізької міської ради, що виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в окремому провадженні.

Відповідно до частини шостої статті 296 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Дана норма кореспондується з положеннями частини 4 статті 315 ЦПК України, якими передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки у цьому випадку існує спір про право, для вирішення якого чинним законодавством встановлено позовний порядок звернення до суду, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.

Водночас, суд роз`яснює заявнику, що він не позбавлений можливості у подальшому звернутися до суду із вказаними вимогами на загальних підставах в порядку позовного провадження.

При цьому, суд не може не зауважити, що пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідачами (заінтересованими особами) у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (заінтересованими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07 квітня 2020 року в справі № 638/4/19 (провадження № 61-18132св19) дійшов висновку, що у разі якщо інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця немає, то заінтересованою особою у справі має бути орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, який в разі відсутності спадкоємців може звернутись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду із роз`ясненням останній права на звернення до суду з тими самими вимогами у загальному порядку.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 259, 260, 293-294, 315-318, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, приватний нотаріус Чепкова Олена Володимирівна Запорізького міського нотаріального округу, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - залишити без розгляду.

Суд роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: