ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Кропивницький

справа № 399/212/22

провадження № 22-ц/4809/319/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2022 року у справі за позовом керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, -

встановив:

У травні 2022 року керівник Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2020 у кримінальній справі №399/578/19, який набрав законної сили 01.04.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 з 14 на 15 червня 2019 року разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходились в приміщенні житлового будинку, належного ОСОБА_3 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Близько 01.00 години 15.06.2019 в ході відпочинку, перебуваючи в приміщенні кухні вказаного будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу відбування покарання в місцях позбавлення волі, після чого у ОСОБА_1 виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку домоволодіння ОСОБА_3 , розташованого по АДРЕСА_1 , за допомогою розкладного ножа умисно наніс ОСОБА_5 три колото-різані рани грудної клітки, які відповідно до висновку експерта № 48 від 21.08.2019 спричинили гемопневмоторакс, тобто тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, що є небезпечні для життя в момент їх заподіяння, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В подальшому, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_5 в період з 18.06.2019 по 01.07.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у торакальному хірургічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 12340, 09 грн.

Вказав, що кошти на лікування потерпілого відповідач в добровільному порядку медичному закладу не відшкодовано, у зв`язку з чим просив стягнути з ОСОБА_1 витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 12340 грн 09 коп.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» витрати, понесені закладом охорони здоров`я, на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 12340 гривень 09 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 вважає, що кошти на відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я, повинні зараховуватися до відповідного бюджету, а не на розрахунковий рахунок Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради».

Окрім того, зазначає, що прокурор, ініціювавши судовий процес, не обґрунтував належним чином свого процесуального права на звернення до суду із вказаним позовом.

Вважає, що прокурор неправильно визначив орган держави, в інтересах якого подано позов, а саме Кіровоградську обласну раду, а також не аргументував, яким чином відповідач порушив права вказаного органу місцевого самоврядування та якого захисту вони потребують.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що спричинили збиток.

Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Судом встановлено, що вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2020 у кримінальній справі № 399/578/19, який набрав законної сили 01.04.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 з 14 на 15 червня 2019 року разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходились в приміщенні житлового будинку належного ОСОБА_3 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Близько 01.00 години 15.06.2019 в ході відпочинку, перебуваючи в приміщенні кухні вказаного будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу відбування покарання в місцях позбавлення волі, після чого у ОСОБА_1 виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку домоволодіння ОСОБА_3 , розташованого по АДРЕСА_1 , за допомогою розкладного ножа умисно наніс ОСОБА_5 три колото-різані рани грудної клітки, які відповідно до висновку експерта № 48 від 21.08.2019 спричинили гемопневмоторакс, тобто тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, що є небезпечні для життя в момент їх заподіяння, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув /а.с. 12-19/.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 квітня 2021 року вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2020 залишено без змін. Судове рішення набрало законної сили 01.04.2021 /а.с. 20-25/.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_5 , у відповідності до довідки, наданої КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», в період з 18.06.2019 по 01.07.2019, тобто 13 ліжко-днів, перебував на стаціонарному лікуванні у торакальному хірургічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 12340, 09 грн., що складаються з наступного:

- 13 л/дн х 761, 47 грн. = 9899, 11 грн.,

- вартість медикаментів, витрачених на весь курс лікування 2440, 98 грн. /а.с. 29/.

Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами ч.4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно зі ст.89 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я.

Окружною прокуратурою встановлено, що обласною радою, на яку покладені функції та повноваження, не вжито заходів з метою стягнення коштів за лікування потерпілого. Таким чином, підставою для представництва інтересів держави в особі Кіровоградської обласної ради, шляхом подання позову, є недоотримання коштів для фінансування закладу охорони здоров`я, при тому, що Кіровоградською обласною радою, як уповноваженим органом, досі не вжито заходів, в тому числі позовного характеру щодо стягнення коштів, які були затрачені на лікування від кримінального правопорушення.

Як встановлено судом, КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» є комунальним закладом, засновником якого є Кіровоградська обласна рада.

Згідно з п.1.9 Статуту КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської міської ради №63-гр від 12 березня 2020 року, засновником (учасником) підприємства є Кіровоградська обласна рада.

Відповідно до п.5.7.2 Статуту, джерелами формування майна та фінансування підприємства , зокрема є бюджетні кошти.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність звернення прокурора з даним позовом до суду з метою захисту інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки Кіровоградська міська рада належним чином не здійснює свої повноваження щодо стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ініціювавши судовий процес, не обґрунтував належним чином свого процесуального права на відповідний позов та неправильно визначив орган держави, в інтересах якого закладено позов є такими, що спростовується вищенаведеним.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін (ч. 1 ст. 53 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» понесених витрат на лікування потерпілого, прокурор, а також суд першої інстанції при задоволенні цих позовних вимог, не звернули уваги на те, що зазначене комунальне некомерційне підприємство в цій справі не є позивачем, а лише третьої особою без самостійних вимог щодо предмета спору, що унеможливлює задоволення позову щодо стягнення з відповідача безпосередньо на нього користь, понесених витрат на лікування потерпілих.

Крім того, згідно з пунктом 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Проте, вимог про стягнення коштів в порядку компенсації на користь Кіровоградської обласної ради позов не містить.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення коштів з відповідача на користь КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене оскаржене рішення суду першої інстанції не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський