Справа № 127/9319/23
Провадження № 2/127/1125/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2021 р. було задоволено позов ОСОБА_1 та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону у розмірі 1600,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. починаючи стягнення з 11.10.2021 року.

Арцизьким відділом державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 06.06.2022 року відкрито виконавче провадження №69155598 з примусового стягнення аліментів.

Позивач зазначає про несплату відповідачем аліментів, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця від 01.05.2023 р., згідно з якою заборгованість із сплати аліментів за період з 01.10.2021 р. по 09.02.2023 р. становить 26114, 28 грн.

Отже, посилаючись на викладені обставини, положення ч.1.ст.196 СК України, а також на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц), позивач просить суд стягнути з відповідача 25602, 00 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період заборгованості з 01.07.2022 року по 08.02.2023 року включно та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 року відкрите спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано сторонам у справі, які отримані відповідачем 27.04.2023 року та вручено представнику відповідача ОСОБА_4 05.05.2023 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відзиву на позов у встановлений судом 15-денний строк та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.

23.05.2023 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, яка по суті є заявою про зменшення позовних вимог. Із змісту цієї заяви вбачається, що відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментах від 01.05.2023 року позивач здійснив уточнений розрахунок позовних вимог та простить стягнути з відповідача 25478,00 грн. неустойки (пені) за період з 01 липня 2022 р. по 08.02.2023 р. включно за прострочення сплати аліментів та судових витрат за надання професійної правничої допомоги у сумі 7000, 00 грн.

20.06.2023 року відповідач в особі свого представника надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що не знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів, не був обізнаний про наявне виконавче провадження та наявність боргу зі сплати аліментів, відтак не мав умислу на ухилення від сплати аліментів. Тому відсутні підстави для нарахування пені за невчасно сплачені аліменти на утримання дитини.

04.07.2023 р. позивач в особі свого представника надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач був обізнаний про наявність виконавчого провадження відносно нього про стягнення аліментів на утримання сина, оскільки здійснював часткову оплату 02.08.2022 року у сумі 1722, 34 грн. з призначенням платежу «аліменти на користь ОСОБА_1 ».

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Положеннями ст.196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Цивільний кодекс України визначає дві умови, за яких суд може зменшити розмір неустойки:

1) розмір неустойки значно перевищує розмір збитків;

2) наявність обставин, що мають істотне значення.

При цьому визначення, які саме обставини мають істотне значення Цивільним кодексом України не надається, проте якщо застосовувати системний аналіз статей Цивільного та Господарського кодексів України, то іншими обставинами, які мають істотне значення, можна визначити:

1) ступінь виконання зобов`язання боржником;

2) майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні;

3) інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 р. в справі № 661/905/19, провадження №61-16670сво19 Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

23.10.2021 р. ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження в справі за №127/27285/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 3000, 00 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.12.2021 р. Вінницьким міським судом Вінницької області постановлено рішення в справі №127/27285/21, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону у розмірі 1600, 00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11.10.2021 року. Рішення суду сторонами не оскаржувалось.

01.01.2022 р. рішення Вінницького міського суду Вінницької області по в справі №127/27285/21 набрало законної сили.

На підставі рішення суду був виданий виконавчий лист №127/27285/21.

Арцизьким відділом державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 06.06.2022 року відкрито виконавче провадження № 69155598 з примусового стягнення аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивач посилається на те, що відповідач, знаючи про обов`язок утримувати дитину, з липня 2022 року по лютий 2023 року не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів і не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах.

На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач посилається на довідку від 01.05.2023 р., видану Арцизьким відділом державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно з якою станом на 09.02.2023 р. заборгованість становить 26 114, 28 грн. та розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за періоди заборгованості з 01.07.2022 року по 08.02.2023 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.05.2023 року у ньому не враховано оплату здійснену відповідачем зі сплати аліменів від 02.08.2022 року у сумі 1722, 34 грн. з призначенням платежу «аліменти на користь ОСОБА_1 ».

Така оплата не заперечується позивачем, врахована у розрахунку неустойки (пені) зі сплати аліментів та доводиться копією скріншота з екрана застосунку «ПриватБанк».

Відтак станом на 09.02.2023 року у відповідача була наявна зоборгованічсть із сплати аліиментів у сумі 25 478, 00 грн. (двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Положеннями ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до поданого позивачем розрахунку неустойки (пені) зі сплати аліментів за період з липня 2022 р. по 08.02.2023 р. включно сума пені складає 11216,00 грн. Проте в заяві про уточнення позовних вимог позивач за цей же період просить стягнути пеню в розмірі 25478,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 711/679/21 постанова від 19.01.2022 року.

Враховуючи те, що сума пені складає 11216,00 грн., та не перевищує суму заборгованості зі сплати аліментів, яка складає станом на 09.02.2023 рік становить 25 478,00 грн., позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів підлягають частковому задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

На підтвердження заявлених витрат позивачем надано розрахунок та докази, а саме копію договору про надання правової допомоги №03(п) від 17.01.2023 р., Додатку № 1 від 17.01.2023 р .

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням перекладачів, пов`язаних з витребуванням доказів, пов`язанні з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем обгрунтовано заявлені витрати на професійну правничу допомогу та надані відповідні докази. Сума витрат відповідає скланості справи, наданому об`єму правничої допомоги, тому вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому відшкодуванню відповідачем пропорційно задоволеній частині позовних вимог (44%), що становить 3080 грн.

З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 40 грн.

Керуючись ст. 196 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2022 р. по 08.02.2023 включно в розмірі 11 216 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3080 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 1073,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: