Справа № 307/3661/22
Провадження № 2/307/748/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Тячівської районної військової адміністрації Закарпатської області, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони 101-ї окремої бригади територіальної оборони) про визнання незаконним та скасування наказу про примусове відчуження майна, визнання незаконним та скасування акту про примусове відчуження або вилучення майна, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Ємчук Лідія Вікторівна, звернувся в суд з позовом до Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Тячівської районної військової адміністрації Закарпатської області, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони 101-ї окремої бригади територіальної оборони) про визнання незаконним та скасування наказу про примусове відчуження майна, визнання незаконним та скасування акту про примусове відчуження або вилучення майна, зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги представник мотивує тим, що 17 березня 2022 року, приблизно о 5 годині ранку, в в селі Ганичі, Тячівського району Закарпатської області Нересницької ОТГ було затримано автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , за кермом якого перебував позивач ОСОБА_1 , який перевозив дрова породи бук, в кількості 7 метрів кубічних, з пилорами в селі Дубове, надані приватним підприємцем директором МПП «Оріон» Цубера В.В. для опалення молитовного дому в селі Ганичі, в якому проживають внутрішньо переміщені особи, які вимушені були покинути своє місце проживання у зв`язку із військовою агресією російської федерації. Працівники поліції пояснили, що вказаний автомобіль та дрова будуть поміщені на штраф-майданчик для з`ясування наявності документів на дрова, при цьому жодного протоколу, акту чи будь-якого іншого документа про вилучення автомобіля, техпаспорту до нього та дров складено не було. Власником вилученого автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію є позивач ОСОБА_1 19 березня 2022 року ОСОБА_1 прибув до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, де працівники поліції повідомили йому усно, що автомобіль переданий на потреби ЗСУ. В подальшому засобами поштового зв`язку на адресу позивача надійшли акт про примусове відчуження або вилучення майна без дати та звіт про визначення ринкової вартості №26/03/2022, складений 17.03.2022 року. Акт про примусове відчуження або вилучення майна, складений ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в особі офіцера відділу бронювання сержантів і солдатів, молодшим лейтенантом ОСОБА_2 в тому, що згідно з рішенням Тячівської РДА від 23.02.2022 року за № М-2РО, у зв`язку з уведенням указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», здійснено вилучення транспортного засобу марки «ЗІЛ 131» та 5 куб. м дров, власником яких є ОСОБА_1 . У наданні копії рішення Тячівської РДА від 23.02.2022 року за №M-2Р0, яке згідно оскаржуваного акта є правовою підставою для здійснення вилучення автомобіля та дров, розпорядником запитуваної інформації відмовлено з підстав, що документ, що містить інформацію, яка становить службову інформацію, якій присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України « Про доступ до публічної інформації». З урахуванням того, що в оскаржуваному акті, як підставу для здійснення примусового відчуження майна, вказано рішення Тячівської РДА від 23.02.2022 року, представник зазначив наступне. Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №2102-IX, із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. Виключно після введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, зокрема, такі заходи правового режиму воєнного стану як: примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній власності для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка. Вказане законодавче положення свідчить, що рішення Тячівської РДА щодо запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану не могло передувати Указу президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відтак, вказаний доказ - рішення Тячівської РДА від 23.02.2022 року за №M-2PО може підтвердити недотримання відповідачами вимог закону при здійсненні примусового відчуження майна позивача. В акті вказано, що за результатами оцінки вартості майна, проведеної оцінювачем ОСОБА_3 , складено звіт №26/03/2022 про визначення ринкової вартості транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_4 . Відповідно до акту ринкова вартість автомобіля марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 47157 грн. Разом із тим, у звіті №26/03/2022 про визначення ринкової вартості транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , вказано, що ринкова вартість автомобіля становить 49762 грн. Тобто, вартість автомобіля, вказана в акті Тячівського ТТЦК та СП та у звіті оцінювача відрізняється. Як вбачається зі змісту акта, ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено вилучення у позивача ОСОБА_4 транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , а також 5 куб. м. дров. В той же час, жодної оцінки вартості вилучених дров, в кількості 5 куб. м. проведено не було та в акті не вказано, що свідчить про протиправний характер вилучення дров та порушення прав позивача. Більше того, згідно накладної №16 від 16.03.2022 року приватний підприємець ОСОБА_5 (МПП «Оріон») відпустив позивачу 7 куб. м букових дров. Вказана накладна підтверджує, що в акті вказана недостовірна інформація щодо обсягу вилучених від позивача дров. 17.03.2022 року начальником Тячівського РТЦК та СП прийнято наказ за №71 «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану», відповідно до пунктів 1 та 1.1. якого визначено здійснити примусове відчуження автомобіля марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 у власника ОСОБА_1 . Зазначене майно було затримане працівниками ГШР Тячівського РВ Національної поліції України в Закарпатській області за незаконне перевезення лісової продукції без відповідних документів. Відповідно до п.2 цього ж наказу визначено здійснити примусове відчуження транспортного засобу, який знаходиться на штраф-майданчику Тячівського РВП ГУНП В Закарпатській області, що знаходиться за адресою: м. Тячів, вул. Промислова, 6А Закарпатської області. Як вбачається зі змісту наказу за №71 від 17.03.2022 року, ним на відміну від акта, не передбачалося примусове відчуження дров від власника ОСОБА_1 17.03.2022 року Тячівська районна військова адміністрація Закарпатської області (надалі - Тячівська РВА) погодила акт про примусове відчуження або вилучення майна від 17.03.2022 року, а саме вилучення транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову № НОМЕР_6 , колір зелений, свідоцтво про реєстрацію Т3 НОМЕР_5 . Згідно ч. 1, 2 ст. 4 Закону №4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради. У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті. В порушення ч.1 ст. 4 Закону №4765-VI наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (який є рішенням військового командування) не був погоджений Тячівською РВА, оскільки така здійснила погодження акта про примусове відчуження або вилучення майна, складеного офіцером відділу бронювання сержантів і солдатів, молодшим лейтенантом ОСОБА_2 , замість наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.4 Закону № 4765-VI Тячівська РВА повинна була погодити саме наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.03.2022 року за №71, чого у вказаному конкретному випадку зроблено не було, що свідчить недотримання вимог закону при здійсненні примусового відчуження майна позивача. Разом із тим, акт про примусове відчуження транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , та 5 куб. м. дров від власника ОСОБА_1 не відповідає чинним вимогам, оскільки в ньому не вказано найменування військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна; відсутня дата прийняття відповідного рішення; не вірно вказана вартість примусово відчуженого майна, не вказана дата підписання акта. Крім того, в акті зазначено, що вилучення транспорту та дров здійснено згідно з рішенням Тячівської РДА від 23.02.2022 року за №M-2PO. В той же час, як було зазначено вище, у місцевостях, де не ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна повинно здійснюється за рішенням військового командування, погодженим з органами, зазначеними у частині першій ст. 4 Закону № 4765-VI. Однак, в даному випадку вказані законодавчі положення в згаданому акті свого відображення не знайшли.

Просить суд визнати незаконним та скасувати ??? наказ Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.03.2022 року за №71 «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану» в частині щодо здійснення примусового відчуження від власника ОСОБА_1 вантажного автомобіля марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 ,, номер кузову № НОМЕР_6 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , визнати незаконним та скасувати акт про примусове відчуження або вилучення майна, складений Тячівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, погоджений Тячівською районною військовою адміністрацією Закарпатської області, без дати та номеру, яким примусово відчужено від власника ОСОБА_1 вантажний автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_6 , колір зелений; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути ОСОБА_1 вантажний автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Представник Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що спір у даній справі виник між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його дій, і тому цей спір відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України повинен розглядатися адміністративним судом. Вважає, що вказані вимоги не є вимогами, які підсудні місцевим загальним судам та місцевим загальним судам як адміністративним судам, зокрема, з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що справа відносить за підсудністю до Закарпатського окружного адміністративного суду. 17 березня 2022 року працівниками ГШР Тячівського РВ національної поліції України у Закарпатській області за незаконне перевезення лісової продукції без відповідних документів транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , (власником якого є ОСОБА_1 ) був затриманий та поміщений для зберігання затриманих транспортних засобів. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави зазначений транспортний засіб підлягав вилученню. Відсутність будь-яких документів на здійснення перевезення вантажу послугувало причиною затримання транспортного засобу. Зауважує на тому, що позивачем не оскаржувалися дії працівників національної поліції України. Згідно з частиною 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 № 4765-VI (далі Закон №4765), примусове відчуження майна-позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості; вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону №4765, вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану здійснюється без відшкодування вартості такого майна. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №4765, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої влади. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №4765, примусове відчуження або вилучення майна, необхідного для відвернення або ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, здійснюється за рішенням органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, військового командування, органу місцевого самоврядування, на яких відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану (далі - військове командування, орган, на який покладено здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану). Відповідно до приписів статті 7 Закону № 4765, про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів У країни. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім?я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов?язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані, 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна). Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта. У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику. Відповідно до статі 8 Закону №4765, оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно. Оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду. Згідно з статтею 13 Закону № 4765, спори, пов`язані з відшкодуванням вартості примусово відчуженого майна, вирішуються в судовому порядку. Механізм прийняття, розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначений Порядком розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 р. № 998 (надалі Порядок №988). Пунктом 1 Порядку №998, майно, що підлягає примусовому відчуженню, оцінюється в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Відповідно до пункту 2 Порядку № 998, право на відшкодування вартості майна в разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають особи, зазначені в статті 9 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Згідно з пунктом 3 Порядку №998, заява про виплату наступної повної компенсації за примусово відчужене майно (далі - заява) приймається, обліковується і розглядається за місцем відчуження майна: в умовах правового режиму воєнного стану - територіальним центром комплектування та соціальної підтримки; в умовах правового режиму надзвичайного стану - органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, військовим командуванням, органом місцевого самоврядування, на які відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану та які прийняли рішення про таке відчуження. До заяви додаються акт про примусове відчуження майна та висновок про вартість такого майна. Порядок виконання військово-транспортного обов`язку для задоволення потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби (далі - військові формування) на особливий період транспортними засобами і технікою усіх типів і марок вітчизняного та іноземного виробництва, їх повернення під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізацій визначений Положенням про військово-транспортний обов`язок затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року за №1921 (надалі Положення №1921). Пунктом 2 Положення №1921 визначено, що частковий наряд розпорядчий документ голови місцевої держадміністрації, в якому встановлено під час мобілізації для керівників підприємств, установ та організацій завдання з передачі військовим формуванням визначених транспортних засобів і техніки, а також порядок, пункти та строки передачі. Голова місцевої держадміністрації та керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки підписують частковий наряд і скріплюють підписи своїми печатками. Громадянам - власникам транспортних засобів частковий наряд надається у разі введення правового режиму воєнного стану. Відповідно до пункту 3 Положення №1921 під час мобілізації задоволення потреб військових формувань здійснюється шляхом безоплатного залучення транспортних засобів і техніки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності на умовах повернення їх після оголошення демобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють залучення транспортних засобів і техніки за лімітами вилучення транспортних засобів і техніки та відсотковими нормами вилучення, затвердженими Кабінетом Міністрів України, як окремо, так і у складі спеціальних формувань, які передаються до складу військових формувань під час мобілізації. Згідно з пунктом 5 Положення №1921, посадові особи та громадяни несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до закону. Пунктом 7 Положення №1921 визначено, що військово-транспортний обов`язок виконується: в особливий період - шляхом передачі підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань відповідно до визначених завдань. Згідно з пунктом 27 Положення №1921 залучення під час мобілізації транспортних засобів і техніки оформляється відповідним актом приймання-передачі за формою згідно з додатками 4 і 5. Акт приймання-передачі складається у трьох примірниках і підписується керівником підприємства, установи та організації або його уповноваженим представником, керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його уповноваженим представником та командиром (начальником) військової частини (підрозділу), установи та організації військового формування або його уповноваженим представником, якому передається транспортний засіб або техніка, і скріплюється печатками. Відповідно до пункту 28 Положення №1921 в акті приймання-передачі транспортних засобів і техніки зазначається залишкова (балансова) вартість транспортного засобу або техніки, визначена відповідно до даних балансу підприємства, установи та організації, складеного на останню звітну дату (останній день кварталу (року). За власною ініціативою власника та за рахунок його коштів може проводитися незалежна оцінка транспортного засобу або техніки шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання в порядку, визначеному законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. В такому разі в акті приймання-передачі транспортного засобу і техніки зазначається вартість транспортного засобу або техніки, визначена за результатами проведення їх незалежної оцінки. Пунктом 30 Положення №1921 повернення підприємствам, установам та організаціям транспортних засобів і техніки здійснюється військовими частинами (підрозділами), установами та організаціями військових формувань, для задоволення потреб яких вони залучалися протягом 30 календарних днів з дати оголошення демобілізації через територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які здійснили таке залучення. Відповідно до пункту 31 Положення №1921 для повернення транспортних засобів і техніки керівники підприємств, установ та організацій, транспортні засоби і техніка яких залучалися під час мобілізації, звертаються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем їх залучення з відповідною заявою. Станом на момент вилучення спірного транспортного засобу чинними є два підзаконні нормативно-правові акти, зокрема Порядок №988, який регулює питання компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану та Положення №1921, яке регулює питання передачі транспортних засобів і техніки військовим формуванням під час мобілізації. Зазначені нормативні документи регулюють різні механізми отримання майна в умовах воєнного стану. Якщо відповідно до Порядку №988 право власності на майно втрачається, то відповідно до Положення №1921 воно зберігається та майно повертається після оголошення демобілізації. У свою чергу позивач обгрунтовує свої позовні вимоги з позиції відчуження спірного транспортного засобу. Проте в матеріалах справи наявні докази не відчуження транспортного засобу, а вилучення його на момент дії воєнного стану, яке урегульовано Положенням №1921. Так, процедура яка передбачена Положенням №1921 повністю дотримана, зокрема було погодження з головою Тячівської районної державної адміністрації та скріплено печаткою, після отримання автомобіля підписаний Акт про примусове відчуження або вилучення майна. Щодо наявності розбіжності в Акті про примусове відчуження або вилучення майна і Звітом оцінювача №26/03/22, то така помилка є формальною, оскільки: по-перше, Положенням № НОМЕР_7 такої оцінки не вимагається, по-друге, позивачем надано сам Звіт оцінювача №26/03/22, що передбачено пунктом 28 Положення №1921, а також свідчить про технічну описку в Акті. Таким чином, представник вважає, що правомірно здійснено вилучення транспортного засобу з подальшим їх поверненням під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізації. Доказів примусового відчуження зазначеного транспортного засобу не доведено, оскільки власником транспортного засобу відповідно до відомостей технічного паспорту на автомобіль зберігається за ОСОБА_1 . Що стосується оформлення Акту про вилучення, примусове відчуження або залучення транспортних засобів, який наявний в матеріалах справи, то формальні помилки при оформленні документів у межах виконання військово-транспортного обов`язку не може слугувати підставою для повернення транспортного засобу, вилученого для потреб оборони в умовах воєнного стану. Аналогічно є формальними доводи позивача про відсутність дат на примірниках документів позивача, оскільки на примірниках відповідача, копії які були долучені до відзиву на позов наявні як дати, так і відтиски печатки позивача. Таким чином, вимоги позивача є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, представник просить при розгляді даної справи врахувати викладені у відзиві на позовну заяву обставини та вирішити справу з врахуванням наведених у відзиві на позовну заяву обставинами та обгрунтуваннями позиції відповідача - Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а.с.57-65).

Представник третьої особи - військової частини НОМЕР_1 подав до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню. Зі змісту позовної заяви випливає, що при зупинці транспортного засобу позивача у водія були відсутні документи на перевезення майна, а саме накладні на придбання букових дров, що і стало підставою поміщення транспортного засобу на штраф майданчик для з`ясування походження деревини. В який час, кому та в який спосіб пред`являлися документи на майно, що перевозилося позивач не знає, а в позовній заяві таких відомостей не міститься. Позивач стверджує, що рішення Тячівської РДА від 23 лютого 2022 року № М-2РО передує запровадженню правового режиму воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року, на підставі якого, на думку позивача, у суб`єкта владних повноважень виникає правова підстава примусового відчуження транспортних засобів, які перебувають у власності фізичних осіб. 3 таким твердженням третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не може погодитися, з огляду на таке. Так, 28 грудня 2000 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №1921 "Про затвердження положення про військово-транспортний обов`язок, відповідно до частини 6 якої військово-транспортний обов`язок з складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням. Такий обов`язок виконується в мирний час та в особливий період. Ліміти на вилучення транспортних засобів встановлюються в тому числі і районними державними адміністраціями, а дія цього положення поширюється, зокрема, і на фізичних осіб-власників транспортних засобів. Також, варто звернути увагу на те, що 23 лютого 2022 року Президентом України на засіданні РНБО було ухвалено рішення про запровадження надзвичайного стану на всій території України. Того ж дня, 23 лютого 2022 року Президент підписав указ №61/2022 від 23 лютого 2022 року "Про введення надзвичайного стану в Україні", який було затверджено Верховною Радою України в той же день. Враховуючи наведене, не маючи можливості ознайомитися з матеріалами справи та документами, які стосуються даного спору, третя особа припускає, що розпорядження Тячівської РДА від 23 лютого 2022 року про примусове відчуження/вилучення транспортних засобів було підписане саме на виконання вимог положення "Про військово-транспортний обов`язок", у зв`язку із запровадженням правового режиму надзвичайного стану в Україні. В умовах воєнного стану військове командування може здійснюватися, зокрема, примусове відчуження (реквізицію) майна, що перебуває у приватній власності мешканців, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.353 ЦК України, статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та статі 3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану в Україні». З аналізу норм спеціального законодавства та розуміння предмету спору між сторонами для третьої особи виникають наступні обов`язкові умови для реквізиції (примусового відчуження) майна: по-перше, відчуження майна фізичних осіб може здійснюватися виключно на оплатній основі, з попереднім або наступним відшкодуванням його вартості. Враховуючи доводи позивача, можна прийти до висновку, що мова йде саме про примусове відчуження транспортного засобу, яке є оплатним; по-друге, реквізиція здійснюється з документальним оформленням правочину. Момент вилучення засвідчується підписанням акту встановленого зразка із зазначенням підстав, ознак майна, розміру виплаченої компенсації, тощо. Зі змісту позовної заяви стає зрозумілим, що такий акт було складено; по-третє, перед примусовим відчуженням здійснюється оцінка ринкової вартості майна, оригінал висновку про яку надається власнику. Розмір оцінки може бути оскаржено в суді. Зі змісту позовної заяви випливає, що оцінка транспортного засобу проводилася і про результати її проведення на момент звернення до суду Позивач знав; і останнє, з приводу наявності/відсутності рішення/розпорядження командування Збройних сил України або окремо визначених підрозділів за погодженням з державною адміністрацією, третя особа не може однозначно стверджувати, оскільки на момент постановлення ухвали про залучення в/ч НОМЕР_8 в якості третьої особи питання його витребування тільки вирішувалося. 3 огляду на вищевикладене, за умови дотримання вимог чинного законодавства є підстави вважати, що відчуження транспортного засобу позивача відбулося в законний спосіб (а.с.122-124).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник Тячівського районного центру комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник Тячівської районної військової адміністрації в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 30.04.2021 року, автомобіль марки «ЗИЛ 131», зеленого кольору, 1987 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_6 , на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Згідно накладної від 16 березня 2022 року за №16 МПП «Оріон» відпустило ОСОБА_1 7 кубічних метрів дров на суму 3500 гривень (а.с.30).

Згідно наказу начальника Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.03.2022 року за №71, погодженого з Тячівською державною адміністрацією згідно відмітки на першій сторінці наказу «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану» здійснено примусове відчуження майна, в тому числі - автомобіля марки «ЗИЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , у власника майна ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.66).

Також у вказаному наказі зазначено, що зазначене майно було затримано працівниками ГШР Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області за незаконне перевезення лісопродукції без відповідних документів; доручено ОСОБА_3 провести оцінку відчужуваного майна; право державної власності на майно виникає з дати підписання акта відповідно до ч.3 ст.7 Закону України від 17 травня 2012 року за №4765 - VI.

В акті про примусове відчуження або вилучення майна, складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що згідно рішення Тячівської РДА від 23.02.2022 року за №М-2РО, у зв`язку з уведенням Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» здійснено вилучення транспортного засобу марки «ЗИЛ 131» та 5 кубічних метрів дров, власником яких є ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 ; оцінку майна проведено ОСОБА_3 , свідоцтво, за результатами якої складено звіт про визначення ринкової вартості (а.с.67).

Згідно аркуша погодження акту про примусове відчуження або вилучення майна від 17.03.2022 року, виданого Тячівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, погодженого з головою Тячівської районної військової адміністрації Закарпатської області, на підставі Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 року за №4765-VI, Указу Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.03.2022 року за №71 «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану», погоджено з Тячівською районною військовою адміністрацією акт про примусове відчуження або вилучення майна від 17.03.2022 року, а саме вилучення транспортного засобу марки «ЗИЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_6 , колір зелений, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.68).

В рапорті офіцера відділу бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_7 зазначено, що 17.03.2022 року працівниками ГШР Тячівського РВ національної поліції України в Закарпатській області за незаконне перевезення лісової продукції, без відповідних документів, транспортний засіб марки «ЗИЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , був затриманий та поміщений на спеціальному майданчику для зберігання затримання транспортних засобів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Вище зазначений транспортний засіб підлягає вилученню відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави (а.с.69).

Згідно звіту №26/03/2022 про визначення ринкової вартості, складеного 17 березня 2022 року оцінювачем ОСОБА_3 , ринкова вартість автомобіля марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , станом цін на момент проведення оцінки складає 49762 гривні (а.с.17-22).

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , 1987 року випуску, здійсненого 01 липня 2022 року експертом-оцінювачем ТОВ «Експертне бюро «Рідний Дім» ОСОБА_8 , ринкова вартість автомобіля марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , станом на 1 липня 2022 року, становить 144788 гривень (а.с.31-40).

Згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи від 24 березня 2023 року за №СЕ-19/107-23/691-АВ від 24.03.2023 року, проведеної Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, ринкова вартість автомобіля марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_6 , станом на 17 березня 2022 року, становить 47740 гривень (а.с.176-187).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2022 року №27/2 «Про введення в стрій автомобільної техніки та закріплення номерних знаків» встановлено, що введено в стрій автомобільну техніку та номерні знаки, в тому числі і за транспортним засобом марки «ЗИЛ 131», шасі НОМЕР_6 , номерний знак - НОМЕР_9 (а.с.73).

В розпорядженні голови Тячівської районної державної адміністрації від 23.02.2022 року за №М-2 РО зазначені рекомендації щодо забезпечення проведення мобілізації людських та транспортних ресурсів на території Тячівського району.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської від 19 грудня 2022 року в даній цивільній справі позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повернути ОСОБА_1 7 кубічних метрів дров породи «Бук» було залишено без розгляду (а.с.134-135).

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (який в подальшому неодноразово продовжений).

Пунктом 2 вказаного Указу Президента України постановлено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того п. 3 Указу визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39. 41-44, 53 Конституції України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Отже у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану на період дії правового режиму воєнного стану конституційні права громадян на володіння, користування і розпорядження своєю власністю можуть бути обмежені.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, в тому числі примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка (п. 4 ч.1).

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначений Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості; вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно частин 1 та 2 ст.3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону України примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

В ст.5 цього ж Закону України зазначено, що примусове відчуження або вилучення майна, необхідного для відвернення або ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, здійснюється за рішенням органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, військового командування, органу місцевого самоврядування, на яких відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану (далі - військове командування, орган, на який покладено здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану).

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна, виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Статтею 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» також визначено вимоги до змісту Акту про примусове відчуження.

Крім того Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачено необхідність у проведенні оцінки майна, що підлягає примусовому відчуженню.

Статтею 9 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачено, що право на відшкодування вартості майна (далі - компенсація) у разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають юридичні особи комунальної і приватної форми власності та фізичні особи, у яких відчужені будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану або для відвернення чи ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, і відповідно їх правонаступники та спадкоємці.

В статті 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» зазначено, що у разі якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо.

В статті 13 цього ж Закону України зазначено, що спори, пов`язані з відшкодуванням вартості примусово відчуженого майна, вирішуються в судовому порядку.

Також реквізиція передбачена ст.353 ЦК України, відповідно до якої у разі стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших надзвичайних обставин, з метою суспільної необхідності майно може бути примусово відчужене у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості (реквізиція). В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується.

Згідно пунктів 1-3 Порядку розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 року за №998 визначено, що цей Порядок визначає механізм прийняття, розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Майно, що підлягає примусовому відчуженню, оцінюється в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінну діяльність. Право на відшкодування вартості майна в разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають особи, зазначені в статті 9 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану". Заява про виплату наступної повної компенсації за примусово відчужене майно (далі - заява) приймається, обліковується і розглядається за місцем відчуження майна: в умовах правового режиму воєнного стану - територіальним центром комплектування та соціальної підтримки; в умовах правового режиму надзвичайного стану - органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, військовим командуванням, органом місцевого самоврядування, на які відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану та які прийняли рішення про таке відчуження.

Згідно п.1 Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року за №1921 це Положення визначає порядок виконання військово-транспортного обов`язку для задоволення потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби (далі - військові формування) на особливий період транспортними засобами і технікою усіх типів і марок вітчизняного та іноземного виробництва, їх повернення під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізації.

Згідно п.3 вказаного Положення Під час мобілізації задоволення потреб військових формувань здійснюється шляхом безоплатного залучення транспортних засобів і техніки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності на умовах повернення їх після оголошення демобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють залучення транспортних засобів і техніки за лімітами вилучення транспортних засобів і техніки та відсотковими нормами вилучення, затвердженими Кабінетом Міністрів України, як окремо, так і у складі спеціальних формувань, які передаються до складу військових формувань під час мобілізації.

В п.5 Положення зазначено, що посадові особи та громадяни несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до закону.

Згідно пунктів 6-7 цього ж Положення військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням. Військово-транспортний обов`язок виконується: в мирний час - шляхом проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком транспортних засобів і техніки та завчасним забезпеченням їх мобілізаційної готовності відповідно до визначених завдань; в особливий період - шляхом передачі підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань відповідно до визначених завдань.

Пунктами 27 та 28 вказаного Положення визначено, що залучення під час мобілізації транспортних засобів і техніки оформляється відповідним актом приймання-передачі за формою згідно з додатками 4 і 5. Акт приймання-передачі складається у трьох примірниках і підписується керівником підприємства, установи та організації або його уповноваженим представником, керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його уповноваженим представником та командиром (начальником) військової частини (підрозділу), установи та організації військового формування або його уповноваженим представником, якому передається транспортний засіб або техніка, і скріплюється печатками. В акті приймання-передачі транспортних засобів і техніки зазначається залишкова (балансова) вартість транспортного засобу або техніки, визначена відповідно до даних балансу підприємства, установи та організації, складеного на останню звітну дату (останній день кварталу (року). За власною ініціативою власника та за рахунок його коштів може проводитися незалежна оцінка транспортного засобу або техніки шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в порядку, визначеному законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. В такому разі в акті приймання-передачі транспортного засобу і техніки зазначається вартість транспортного засобу або техніки, визначена за результатами проведення їх незалежної оцінки.

Згідно пунктів 30-31 цього ж Положення повернення підприємствам, установам та організаціям транспортних засобів і техніки здійснюється військовими частинами (підрозділами), установами та організаціями військових формувань, для задоволення потреб яких вони залучалися, протягом 30 календарних днів з дати оголошення демобілізації через територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які здійснили таке залучення. Для повернення транспортних засобів і техніки керівники підприємств, установ та організацій, транспортні засоби і техніка яких залучалися під час мобілізації, звертаються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем їх залучення з відповідною заявою.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Указу Президента від 24 лютого 2022 року за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, та введенням воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в позивача ОСОБА_1 було примусово відчужено належний йому на праві власності вантажний автомобіль марки «ЗИЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_6 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , та згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2022 року №27/2 «Про введення в стрій автомобільної техніки та закріплення номерних знаків» вказаний автомобіль введено в стрій за військовою частиною НОМЕР_1 та за ним вже закріплено номерний знак - НОМЕР_9 .

Також під час розгляду справи встановлено, що вилучення автомобіля марки «ЗИЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , в позивача ОСОБА_1 відбулося відповідно до вимог Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», оскільки було здійснено за наказом начальника Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.03.2022 року за №71, погодженого з Тячівською державною адміністрацією згідно відмітки на першій сторінці наказу «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану» здійснено примусове відчуження майна, як це визначено ч.1 ст.4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

На думку суду, наказ начальника Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.03.2022 року за №71 та акт про примусове відчуження автомобіля позивача ОСОБА_1 не є правовими актами індивідуальної дії та їх скасування не призведе до відновлення порушених прав позивача, оскільки зазначені документи складаються про примусове відчуження або вилучення майна, що безпосередньо вбачається із норм закону, з метою підтвердження події примусового відчуження або вилучення майна, що відбувалося в часі, за наслідками чого виникло право державної власності на майно, та є підставою для наступної повної компенсації за примусово відчужене майно.

Оскільки позивачем та його представником не надано суду доказів протиправності складання оскаржуваних наказу начальника Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.03.2022 року за №71 та акту про примусове відчуження автомобіля позивача ОСОБА_1 , суд вважає, що відсутні правові підстави для їх визнання незаконними та скасування, а тому в задоволенні вимог позивача про визнання незаконним та скасування ??? наказу Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.03.2022 року за №71 «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану» в частині щодо здійснення примусового відчуження від власника ОСОБА_1 вантажного автомобіля марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 ,, номер кузову № НОМЕР_6 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , визнання незаконним та скасувати акту про примусове відчуження або вилучення майна, складеного Тячівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, погоджений Тячівською районною військовою адміністрацією Закарпатської області, без дати та номеру, яким примусово відчужено від власника ОСОБА_1 вантажний автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_6 , колір зелений.

Також, не підлягають до задоволення і вимоги позивача ОСОБА_1 що зобов`язання Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повернути йому вантажний автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , оскільки згідно ст.ст.9 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачено право позивача на відшкодування вартості примусового відчуженого від нього майна на потреби держави в умовах воєнного стану чи повернення цього майна в судовому порядку після скасування правового режиму воєнного стану.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, пунктами 1-3, Порядку розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 року за №998ст.ст. 1, 4, 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст.ст.1, 3, 4, 5, 7, 9, 12, 13 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», 353 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тячівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Тячівської районної військової адміністрації Закарпатської області, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони 101-ї окремої бригади територіальної оборони) про визнання незаконним та скасування наказу про примусове відчуження майна, визнання незаконним та скасування акту про примусове відчуження або вилучення майна, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , України, РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач - Тячівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, адреса: 905000, м.Тячів, вул.Незалежності, 49, Закарпатської області, України.

Відповідач - Тячівська районна військова адміністрація Закарпатської області, адреса: 90500, м.Тячів, вул.Незалежності, 30, Закарпатської області, України.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони 101-ї окремої бригади територіальної оборони), адреса: АДРЕСА_3 , України.

Повний текст рішення суду складено 31 серпня 2023 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко