Справа № 336/7498/22
Провадження № 2/336/812/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: ОСОБА_2 , Перша Запорізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталія Олександрівна про зняття арешту, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому після уточнення просив зняти та припинити обтяження арешту нерухомого майна на житловий будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований 31.10.2005 14:32:39 за №2548226 реєстратором: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе 3В. Підстава обтяження повідомлення б/н, 20.05.1961, Вагонне депо №9 ст. Запоріжжя-Ліве. Об`єкт обтяження невизначене майно, все майно, АДРЕСА_2 . Власник ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний запис №15596-101 від 20.05.1961 року. Заявник Перша запорізька Державна нотаріальна контора.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті матері залишилося спадкове майно, до складу якого увійшов зазначений будинок та який він приймає за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Романцовим І.А. 02.12.2003 року за реєстровим № 1804. Крім нього, спадкоємцем відповідно до ст.1241 ЦК України є син ОСОБА_3 - третя особа: ОСОБА_2 , інші спадкоємці відсутні. Звернувшись до приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадок, оскільки на спадкове майно було накладено арешт, який зареєстрований 31.10.2005 за № 2548226 реєстратором: Перша Запорізька державна нотаріальна контора Запорізька обл.асть м. Запоріжжя, вул. Північне шосе ЗВ. Підставою обтяження стало повідомлення Вагонного депо №9 ст. Запоріжжя-Ліве б/н від 20.05.1961. Власник - ОСОБА_3 ; Заявник - Перша запорізька Державна нотаріальна контора. Підставою обтяження була позика, яка за словами матері ( ОСОБА_3 ) була повернута. На запит приватного нотаріуса Кузьміної Н.О. відповідач не повідомив жодної інформації щодо сплати або не сплати спадкодавцем цієї позики. У зв`язку з тим, що наявність вказаного арешту перешкоджає позивачу як законному спадкоємцю отримати свідоцтво про прийняття спадщини, вільно розпоряджатися успадкованим майном, а також неможливістю вирішити вказане питання в позасудовому порядку, ОСОБА_1 вимушений звернутись з вказаним позовом до суду, який просить задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.12.2023 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

07.03.2023 позивачем було подано уточнений позов, в якому він замінив первісного відповідача - Регіональну філію Акціонерного товариства «Придніпровської залізниці» на Акціонерне товариство «Українська залізниця», позовні вимоги залишилися без змін.

Відповідачем відзив на позов не надано.

Ухвалою суду від 07.03.2023 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Дем`янової В.Є., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1104884 від 26.12.2022 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №626 від 03.08.2007, та від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Наталії, Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» та Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, витребувано відповідні документи.

27.03.2023 Листом №01-12/01/0477 від 21.03.2023 директор Департаменту реєстраційних послуг ЗМР повідомив суд про неможливість надати витребувані документи, у зв`язку з їх відсутністю в установі.

29.03.2023 на виконання ухвали суду, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною Н.О. надано копію спадкової справи № 78/2021, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

03.04.2023 ухвалою суду у ТОВ «ОП ЗМБТІ» повторно витребувано докази, зазначені в ухвалі суду від 07.03.2023.

Витребувані докази надано суду вчасно.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Адвокатом подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, згідно ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-потралі Судової влади України, що відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України - є належним повідомленням особи про розгляд справи.

Представником Першої Запорізької державної нотаріальної контори та приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною Н.О. подано заяву про розгляд справи без їх участі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок «що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Предметом спору в цій справі є зняття арешту з житлового будинку АДРЕСА_1 , який є спадковим майном.

Судом встановлено та доведено письмовими доказами, що на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 20.07.1960, посвідченого 15.02.1961 нотаріусом Третьої міської нотаріальної контори Кожевниковою Л.А., ОСОБА_3 для будівництва житлового будинку було виділено земельну ділянку, площею 530м? за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.12-14)

Вказаний договір 27.02.1961 було зареєстровано в ТОВ «ОП ЗМБТІ».

Відповідно до реєстраційного запису на вказаному договорі, право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_4 17.05.1989 було зареєстровано за №33769 у реєстровій книзі №185. (а.с.13, зворот)

В подальшому на підставі Акту прийняття індивідуального будинку від 20.04.1989, №168 Міським бюро технічної інвентаризації 17.05.1989 було видано висновок про реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_4 , відповідно до якого вказаний житловий будинок належить ОСОБА_3 (а.с.182-184)

В рамках виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» в Запоріжжі Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 19.05.2016 № 275, вул. Ударників було перейменовано у АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 (стара назва - АДРЕСА_1 (виготовлений 17.12.2021), право власності на вказаний будинок зареєстровано ТОВ ЗТБТІ станом на 01.01.2021 за ОСОБА_3 (а.с.15, зворот)

02.12.2003 ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за №1804 Романцовим І.А. (а.с.19)

Згідно вказаного заповіту, ОСОБА_3 на час своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, згідно якого все належне на час її смерті майно, вона заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.04.1961. (а.с.9)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.11.2021. (а.с.93)

Згідно матеріалів спадкової справи № 78/2021, заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною Наталею Олександрівною, позивач ОСОБА_1 єдиний, хто після смерті ОСОБА_3 звернувся з заявою при прийняття спадщини.

Станом на день смерті ОСОБА_3 , її чоловік (батько позивача) - ОСОБА_4 помер, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 09.09.2000. (а.с.96, зворот, 97)

З матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 в силу положень ст.1241 ЦК України, є її син - ОСОБА_2 , 1959 р.н. (третя особа), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . (а.с.92, зворот)

Згідно Листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-07/3/26340 від 14.12.2021, ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею, за вказано ю адресою був зареєстрований позивач - ОСОБА_1 (а.с.102)

Під час підготовки документів для видачі позивачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування, приватним нотаріусом ЗМНО Кузьміною Н.О. було встановлено, що на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт.

Так, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна, який зареєстрований 31.10.2005 14:32:39 за №2548226 реєстратором Першою запорізькою державною нотаріальною конторою. Підстава обтяження - повідомлення Вагонного депо №9 ст.Запоріжжя-Ліве б/н від 20.05.1961. Об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, АДРЕСА_2 . Власник - ОСОБА_3 . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний запис № 15596-101 від 20.05.1961 року. Заявник Перша запорізька Державна нотаріальна контора. (а.с.11,106, зворот)

З метою встановлення причини накладення арешту на спадкове майно, приватним нотаріусом було здійснено запити до Вагонного Депо №9 ст. Запоріжжя-Ліве та Першої Запорізької державної нотаріальної контори щодо надання інформації стосовно вказаного арешту та підстав його виникнення.

Згідно відповіді Першої Запорізької державної нотаріальної контори (третя особа у справі) № 925/01-16 від 15.09.2022, у зв`язку з одержанням ОСОБА_3 позики, згідно повідомлення Вагонного депо №9 ст. Запоріжжя-Ліве, 20.05.1961 на все майно останньої було накладено арешт.(а.с. 105)

Листом №193/02-14 від 12.09.2022 приватний нотаріус Кузьміна Н.О. звернулася до Регіональної філії «Придніпровської залізниці» Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просила повідомити інформацію, стосовно позики (дата виникнення 20.05.1961), яку отримувала померла ОСОБА_3 , а також інформацію про повернення чи сплату цієї позики. (а.с.107)

Станом на час розгляду справи, ані приватному нотаріусу, ані суду, відповідь Регіональною філією «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надано не було.

З матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_4 ), вбачається, що вказані матеріали не містять жодного документу, з якого б вбачалося, що ОСОБА_3 було отримано позику, в результаті чого на належний їй на праві власності житловий будинок накладено арешт.(а.с.137-216)

Як передбачено ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що не заборонені законом.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 ЦК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 15.03.2013 справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пунктом 1 та пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади. їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 27 цього ж Закону, підставою для реєстрації обтяження речових прав на нерухоме майно є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, посилався на те, що він як спадкоємець після своєї померлої матері ОСОБА_3 , має намір отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , на який 31.10.2005 Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Вагонного депо №9 ст. Запоріжжя-Ліве б/н від 20.05.1961накладено арешт, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 було отримано позику.

Відповідно до Витягу з Єдиного держаного реєстру виконавчих проваджень у відношенні ОСОБА_3 , станом на теперішній час, не відкрито жодного виконавчого провадження. (а.с.232)

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави--учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленої у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01.02.2023 (справа №206/2832/21).

Крім того, відповідно до висновків Касаційного цивільного суду Верховного Суду, висловлених у постанові від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03.11. 2021 у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22.12. 2021 у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

З огляду на вищевказане, суд приходить до вмотивованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору повинні бути стягнуті з відповідача, проте, оскільки позивачем не заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 10, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд -

ухвалила:

Позов задовольнити.

Зняти та припинити обтяження арешту нерухомого майна на житловий будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований 31.10.2005 14:32:39 за №2548226 реєстратором: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе 3В, Підстава обтяження повідомлення б/н, 20.05.1961, Вагонне депо №9 ст. Запоріжжя-Ліве, Об`єкт обтяження невизначене майно, все майно, АДРЕСА_2 , Власник ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис, Додаткові дані: архівний запис №15596-101 від 20.05.1961 року, Заявник Перша запорізька Державна нотаріальна контора.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено та підписано 24 липня 2023.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», місцезнаходження: вул. Єжи Гедройця, буд.5, м. Київ, 03150, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову:

ОСОБА_2 , місце проживання (згідно позову): АДРЕСА_5 .

Перша Запорізька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вул. Північне шосе, буд.3-В, м. Запоріжжя, 69006, .

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталя Олександрівна, місцезнаходження: вул. Чарівна, буд.123-А, м. Запоріжжя, 69071.

Суддя: Н.С. Звєздова