Провадження № 2-о/369/88/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтресована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення фактів, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урожденки с. Пилиповичі, Бородянського району, Київської області; встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пилиповичі, Київської області в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Вказує, що заявник народилась в сім`ї ромів, в неповнолітньому віці пішла з дому, свідоцтво про народження залишилось у матері, а інших документів вона не мала. З народження проживає на території України, однак паспорт громадянина України не оформлювала, оскільки не мала жодних документів.

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Боярського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з заявою про оформлення паспорта громадянина України. Було повідомлено про необхідність пройти процедуру встановлення особи, оскільки заявниця є повнолітньою особою, однак не має документів з фотозображенням. Для проведення процедури встановлення особи було складено акт встановлення особи з залученням свідків, однак даний акт не був затверджений ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області. Листом було надано відмову в оформленні паспорта громадянина України та повідомлено про необхідність пройти процедуру встановлення належності до громадянства України на надати рішення суду про встановлення особи.

Представник заявника вказує, що заявник народилась на території Української РСР і за станом на 24.08.1991 рік була неповнолітньою та проживала разом з батьками в с. Пилиповичі Київської області, однак вона не має документу, що підтверджує факт її проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991рік, з яким закон пов`язує належність до громадянства України. Враховуючи зазначене, заявник повинна пройти процедуру встановлення належності до громадянства України. Отже, встановлення факту постійного проживання на території України в неповнолітньому віці за станом на 24 серпня 1991 року заявнику необхідне для подальшого звернення до Державної міграційної служби України з заявою про встановлення належності до громадянства України та подальшого документування паспортом громадянина України. У будь-який інший спосіб, окрім у судовому порядку, з урахуванням зазначених вище обставин, неможливо встановити особу заявника та підтвердити факт постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991.

Під час судового розгляду справи представник заявника та заявниця підтримали заявлені вимоги у повному обсязі з підстав викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи - Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надіслав письмові пояснення, вказавши, що копії документів, які надані заявником, як підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, можуть слугувати лише доказом під час звернення особи до суду для встановлення факту, що має юридичне значення.

У судовому засіданні, яке призначено на 04.04. 2023 року було оголошено перерву до 04 квітня 2023 року о 17 годині 30 хвилин.

У судове засідання, яке призначено на 04.04. 2023 о 17 годині 30 хвилин сторони не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Представник заявника ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи без її та заявника участі.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява обґрунтована, та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) 23.07.2021 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Пилиповичі, Бородянського району, Київської області. Мати - ОСОБА_3 , Батько - ОСОБА_4 .

Згідно довідки Бородянського спеціалізованого закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 з поглибленим вивченням окремих предметів №55 від 30.06.2021 року ОСОБА_1 навчалась на вечірньо-заочній формі навчання з 31.08.2005 по 26.06.2006 рік і є випускником 2006 року (протокол №8 від 26.06.2005).

Із довідки Пилиповицького старостинського округу №9 Бородянської селищної ради №01-45/223 від 25 червня 2021 ОСОБА_1 дійсно народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Пилиповичі Бородянського району Київської області та вибула 18.12.2007 року з с. Пилиповичі Бородянського району Київської області.

Відповідно до довідки Пилиповицького старостинського округу №9 Бородянської селищної ради №01-48/66 від 04.08.2021р. ОСОБА_1 народилась та проживала по АДРЕСА_1 по грудень місяць 2007 року .

Відповідно до витягу погосподарської книги №3 за 1991-1995р.р. по особовому рахунку № НОМЕР_2 на ім`я члена господарства ОСОБА_3 в списку членів господарства за адресою АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дочка).

Із листа ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області №8010.4.1-22773/80.3-22 від 12.08.2022 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 виданим 18.11.2003 Бородянським РВ ГУМВС України в Київській області у зв`язку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року) серії НОМЕР_4 , виданого Бородянським РВВС Київської області 05.05.1987. Зареєстрованою чи знятою з реєстраційного обліку по м. Києву та Київській області не значиться.

Згідно листа №8010.4.2-33397/80.3-22 від 08.11.2022 оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 здійснюватиметься після встановлення належності до громадянства України на підставі Порядку. Рекомендовано ОСОБА_1 встановити особу у судовому порядку.

Відповідно до посвідчення Філії Центру обліку бездомних осіб №3637 від 14.01.2022р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в філії Центру обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 від 20.09.2021р., підтвердила той факт, що заявниця є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявниця є її рідною сестрою з якою вони з батьками проживали однією сім`єю в с.Пилиповичі до 2007 року, в тому числі і за станом на 24.08.1991рік.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Суд вважає, що наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року, заявник була неповнолітньою та постійно проживала на території України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» - «Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються».

Відповідно п. п. 6 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 заявник для оформлення паспорту подає такі документи: рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Таким чином, вбачається за можливе встановити особу заявника ОСОБА_1 , уродженки с. Пилиповичі, Бородянського району, Київської області та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , уродженки с. Пилиповичі, Київської області, в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Отже, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.263,273,315ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пилиповичі, Бородянського району Київської області.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Пилиповичі,Бородянського району, Київської області в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ДУБАС