ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2017/23
Провадження №2/477/672/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суду Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань - Багрєєвим М.О.,

розглянувши в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, укладений 13 грудня 2001 року між нею ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) і ОСОБА_3 - з одного боку, та ОСОБА_4 , зареєстрований на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв», за яким вони купили у останньої житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказуючи, що між ними було домолено всі умови договору, який був укладений у письмовій формі і був повністю виконаний, тобто вона з чоловіком передали власниці вартість будинку і вони після підписання договору почали ним користуватися. При укладенні договору користувалися положеннями ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яким передбачено, що такий договір купівлі-продажу подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Проте на тепер дізналася, що нормами Цивільного кодексу передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку.

На теперішній час її чоловік, який виступав співпокупцем та продавчиня померли, тому нотаріальне оформлення договору неможливе.

Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, при цьому представник подав заяву з клопотанням розглядати справу без його участі, в якій також вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про його час та місце повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, а позов задовольнити.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Первісно будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві приватної власності громадянці ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про власності від 16 листопада 2000 року, виданого Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області.

13 грудня 2001 року між ОСОБА_4 з одного боку, та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого перша - продала, а останні - купили житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Договір був укладений в письмовій формі на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» і зареєстрований там під № 1-100.

В той же час позивачці, як одній із покупців, в теперішній час стало відомо, що для реєстрації права власності нерухомості потрібно щоб договір купівлі-продажу був укладений в письмовій формі та посвідчений нотаріально.

Проте на тепер її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і вона прийняла спадщину після нього, а також продавчиня будинку ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але спадкоємців після її смерті не встановлено.

Відповідно до ст. 224 ЦК України 1963 року, який діяв на той час (час укладення договору), за договором купівлі-продажу житлового будинку продавець зобов`язаний передати майно у власність покупця, а останній зобов`язаний прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Право власності на майно, придбане за таким договором настає відповідно до ст. 128 того ж кодексу з часу передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження угоди між сторонами був підписаний в простій письмові формі договір купівлі-продажу, зареєстрований на товарній біржі.

Після укладення договору позивачка та її чоловік сплатили власниці повну вартість будинку і отримали його у користування та володіння.

В той же час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна не відбулося, що не дає можливості ОСОБА_1 зареєструвати своє право власності на житловий будинок та оформити на нього спадщину і вподальшому належним чином володіти та користуватися ним або ж розпорядитися.

Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) до складу якого увійшла і Первомайська територіальна громада (до якої входить і с. Партизанське Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області), а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року.

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешод для цього.

Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що його сторони узгодили всі суттєві умови угоди, в тому числі й ціну, а потім виконали зобов`язання за ним, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 13 грудня 2001 року, укладений між ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , за яким ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , купили житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя Р.В. Козаченко