Справа № 2/714/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Костишин Н.Я.,

за участю: секретаря судових засідань Ротар М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Герца цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вказує, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22.09.2017 р. розірвано шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 30 серпня 1992 р.

Під час шлюбу, вона з відповідачем у 1993 р. почали будувати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,15 га, яку отримали 12 вересня 1992 р. на підставі рішення Горбівської сільської ради ХІ сесії ХХІ скликання та рішенням виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 28.01.1994 р. доукомплектовано до 0,25 га.

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2020 р. власником спірного будинку та належних до нього будівель і споруд - вказаний відповідач ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що наразі у них із відповідачем виник спір щодо вказаного нерухомого майна, оскільки відповідач фактично користується цілим будинком та іноді перешкоджає їй у доступі до будинку. Просить суд поділити житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 між колишнім подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, в натурі відповідно до висновку експерта.

Позивач просить суд: 1) Визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; 2) Виділити їй в натурі, в особисту власність, в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 56/100 його частини, а саме: кімнату 1-5 площею 15,30 кв.м, кімнату 1-8 площею 19,90 кв.м, передпокій 1-7 площею 12,70 кв.м та надати наступні будівлі та споруди: частину літньої кухні-сараю літ.Б, сарай літ.В, навіс літ.Г; залишити в спільному користуванні співвласників: вбиральню літ.Д, огорожу №1-3, колодязь №4, вигрібну яму. При вказаному поділі позивач готова сплатити відповідачу 33 383,00 грн. різниці між вартістю ідеальних часток та вартістю реально виділених часток в житловому будинку.

На позовну заяву, представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив, у якому не заперечуючи факту перебування у спільній власності подружжя житлового будинку з належним до нього господарським будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та те що позивач має право на частку у зазначеному майні; не погоджується з порядком здійснення реального поділу такого майна, який визначений позивачем та вважає реальний поділ і виділ часток у житловому будинку неможливим. Із висновком експертизи не погоджується, оскільки експертом не оглядався житловий будинок, експертом не врахувалося, що перекриття в будинку є дерев`яним, а здійснити додатковий вхід/вихід з кухні є неможливим. Не заперечує проти визнання за позивачем права власності на частину спірного житлового будинку, в інших вимогах просить відмовити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 відмовився від частини позовних вимог щодо виділення ОСОБА_3 в натурі, в особисту власність, в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 56/100 його частини, а саме: кімнати 1-5 площею 15,30 кв.м, кімнати 1-8 площею 19,90 кв.м, передпокою 1-7 площею 12,70 кв.м та надання наступних будівель та споруд: частини літньої кухні-сараю літ.Б, сараю літ.В, навісу літ.Г. Іншу частину позовних вимог просив залишити без змін та визнати за ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, визначено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається із заяви представника позивача адвоката Апетракіоає Г.В., позивач ОСОБА_3 відмовилася від частини позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України, а саме щодо виділення їй в натурі, в особисту власність, в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 56/100 його частини, а саме: кімнати 1-5 площею 15,30 кв.м, кімнати 1-8 площею 19,90 кв.м, передпокою 1-7 площею 12,70 кв.м та надання наступних будівель та споруд: частини літньої кухні-сараю літ.Б, сараю літ.В, навісу літ.Г.

Представник відповідача ОСОБА_2 визнала позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 30 серпня 1992 р. виконавчим комітетом Горбівської сільської ради Герцаївського району за актовим записом №22. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 05.09.2017 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Рішення набрало законної сили 22.09.2017 р.

Згідно даних Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №196655806 від 17.01.2020 р., за ОСОБА_4 15 січня 2020 р. зареєстровано право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, номер запису про право власності: 35072391.

Суду надано копію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого житловий будинок літ.А загальною площею 93,4 кв.м, житловою площею 51,10 кв.м, складається з 1 поверху.

Суду надано також висновок експерта №64 від 02.04.2021 р. за результатами проведення інженерно-технічної експертизи згідно якого: ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на день дослідження складає 534 326 грн.; експертом розглядалися два можливих варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в частках по , з відступом від ідеальних часток, для створення окремих квартир з окремими входами-виходами, при умові виконання перепланування, з наданням кожному з співвласників: по житловій кімнаті, кухні, комори, коридору та душової.

Експерт ОСОБА_5 в судовому засіданні роз`яснила, що обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 нею не проводилось, вона скористалась представленим технічним паспортом на домоволодіння та інформацією, яка була надана представником ОСОБА_3 адвокатом Апетракіоає Г.В. про технічний стан житлового будинку. Відтак нею було визначено лише можливі варіанти поділу будинку, а не технічна можливість поділу спірного домоволодіння.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Частиною 1 статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу.

Згідно положень ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.ч. 1, 2 ст.355 ЦК України).

Виходячи зі змісту пунктів 22, 23, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК.

При цьому, ст.372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З наведених у позовній заяві, обставин, які згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами судом встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі в 1992 2017 р.р, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки.

Під час шлюбу, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 побудувати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,15 га, яку отримали 12 вересня 1992 р. на підставі рішення Горбівської сільської ради ХІ сесії ХХІ скликання та рішенням виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 28.01.1994 р. доукомплектовано до 0,25 га.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 17 січня 2020 р.

Таким чином, з урахуванням положень чинного сімейного законодавства, житловий будинок в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , сторін у справі, і частки позивачки та відповідача як подружжя є рівними у цьому спірному житловому будинку по частині.

За таких обставин, судом встановлено, що визнання відповідачем позову в частині визнання за позивачкою права власності на частину спірного житлового будинку, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 68-70, 72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 328, 368, 372 Цивільного кодексу України, на підставі ст.ст. 4, 13, 76, 77, 81, 137, 133, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя