КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/6316/22
провадження № 22-ц/824/6019/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Кошель К. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун», Управління соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 грудня 2022 року в складі судді Кулика С.В.,

встановив :

24.06.2022 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою, в якій просили встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1

ОСОБА_2 проживала в Автономній Республіці Крим, де в січні 2013 року у неї було діагностовано онкологічне захворювання та проведено відповідне лікування.

За результатами обстеження ОСОБА_2 була встановлена ІІ група інвалідності, причиною якої є загальне захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №0223648 від 27.11.2014.

У зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим, ОСОБА_1 був змушений остаточно переїхати до м. Києва, проте часто їздив на окуповану територію з метою допомоги своїй матері, яка переїжджати не хотіла.

Починаючи з кінця 2021 року здоров`я ОСОБА_2 почало погіршуватися, вона без допомоги сусідів не могла вирішувати власні побутові потреби, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було прийнято рішення про переїзд (перевезення) останньої до нього з метою постійного догляду.

Станом на дату подачі заяви ОСОБА_1 займається доглядом своєї матері, організовує медичне обстеження, здійснює усі необхідні витрати по життєдіяльності ОСОБА_2 , допомагає у вирішені побутових та власних життєвих питань.

ОСОБА_2 на даний час не може отримувати пенсію та пільги, оскільки довідка до акта огляду МСЕК №0223648 від 27.11.2014 видана на тимчасово окупованій території.

З огляду на вказане, з метою створення умов життєдіяльності, є необхідність у встановлені юридичного факту, що має значення для охорони немайнових прав

ОСОБА_2 заяві від 19.07.2022 заявники зазначили, що на даний час ОСОБА_2 потребує постійного догляду, не отримує пенсію та соціальні виплати, не може користуватися пільгами та додатковими послугами для інвалідів.

Оформлення пенсії, соціальних виплат потребує повторний збір документів, оскільки більша їх частина видана на тимчасово окупованій території, а наявні документи, що були видані до 2014 року, підлягають повторній та додатковій перевірці державними органами України.

Оскільки деякі документи підлягають приведенню до вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 звернулась до суду, де на даний час розглядається одна з таких справ ( справа №755/5174/22).

Зазначили, що встановлення даного факту необхідно для звернення: до ТОВ «Комфорт-Таун» з заявою про видачу матеріальної допомоги у зв`язку з постійним доглядом за хворою матір`ю; житлово-експлуатаційної організації з питань оформлення знижки та пільг, реструктуризації оплати по утриманню та наданню комунальних послуг; благодійних організацій та фондів з заявою про надання медичної та гуманітарної допомоги; до будь-яких інших організацій для забезпечення утримання матері, яка є непрацездатною та потребує допомоги.

Встановлення даного юридичного факту надасть можливість використати право на відпустку без збереження заробітної плати, отримати право на допомогу по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворим членом сім`ї, на підготовку та збір документів для майбутньої трудової пенсії.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року відкрито провадження в справі за заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення. Залучено до участі в справі в якості заінтересованих осіб Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун», Управління соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 грудня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданих суду доказів ОСОБА_1 мешкає у м. Києві. Доказів того, що ОСОБА_2 також мешкає разом зі своїм сином не надано. З копій медичних документів вбачається, що ОСОБА_2 має тяжке захворювання, але при цьому належних доказів того, що саме син ОСОБА_1 здійснює за нею постійний догляд не надано.

31.01.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що чинне законодавство України не містить форми та порядку здійснення утримання за батьками. Мати перевезена до Турецької Республіки до своїх онуків, знаходиться на повному фінансовому утриманні заявника. З метою належного перебування на території Турецької Республіки, оформлено посвідку на проживання серії YAB 778037 від 20.05.2022.

ОСОБА_1 необхідно постійно працювати для забезпечення дітей та матері. Інших осіб, які б могли здійснювати догляд за ними, немає. Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Представник Управління соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надав письмові пояснення, в яких просить суд розглядати справу без його участі за наявними в справі матеріалами.

Зазначив, що для призначення та виплати компенсації уповноваженим органом фізичною особою необхідно подати документи, які передбачені у пункті 7 Порядку подання та оформлення документів , призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі", в тому числі заяву про згоду надавати и соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, заяву про згоду отримувати соціальні послуги тощо.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 та у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 363/5518/21 та від 04 травня 2022 року у справі № 372/285/21.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даною заявою, заявники просили встановити факт того, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за своєю матір`ю. Встановлення даного факту необхідно для охорони немайнових прав ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09 липня 1993 року зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, остання станом на грудень 2021 року проходила медичний огляд на тимчасово окупованій території АР Крим.

Місце проживання ОСОБА_1 з 25.04.2013 зареєстровано за адресою : АДРЕСА_2 .

Як зазначив ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, його мати на даний час знаходиться в Турецькій Республіці, посвідка на проживання серії НОМЕР_1 від 20.05.2022.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про соціальні послуги" дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які на законних підставах проживають або перебувають на території України, у тому числі на осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", і належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:

1) особами з інвалідністю I групи;

2) дітьми з інвалідністю;

3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;

4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;

5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

У пункті 1 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 (далі - Порядок) встановлено механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі зазначеним статтею 13 Закону України «Про соціальні послуги» категоріям осіб.

Згідно з статтею 19 Закону України «Про соціальні послуги» підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи:

1) заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг;

2) звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг.

Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг.

Статтею 22 Закону України «Про соціальні послуги» передбачено порядок укладення між надавачем та отримувачем соціальних послуг чи його законним представником договору про надання соціальних послуг .

Отже, для встановлення факту постійного догляду за особою, заявник має довести, що він звертався до відповідних уповноважених органів системи надання соціальних послуг з заявою щодо оформлення такого догляду та набув статус надавача соціальних послуг.

Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту звернення до відповідних уповноважених органів системи надання соціальних послуг з відповідною заявою про надання особі статусу надавача соціальних послуг.

Інші доводи заявника щодо підстав звернення до суду з даною заявою не тягнуть за собою правових наслідків.

Судове рішення першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк