Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2361/23

Номер провадження: 2/511/627/23

25 вересня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

секретаря судового засідання Ніколас С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконком Роздільнянської міської ради Одеської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком у зв`язку з фактом їх самостійного виховання батьком без участі матері,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовної заяви.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити місце проживання дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з фактом самостійного виховання дітей батьком без участі матері.

В позові зазначив, що він з 2006 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу в них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.12.2017 року шлюб між ними розірвано.

З 2018 року вони з колишньою дружиною проживають окремо, однак з 2018 року їх спільні діти проживають виключно ним, знаходяться на його утриманні, вихованні та догляді. З того часу він самостійно виховує дітей, піклується про умови їх життя, опікується станом їх здоров`я.

Згідно розпорядження Роздільнянської районної Державної адміністрації № 169/А-2018 від 15.03.2018 року було визначено місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним. По теперішній час діти проживають разом з ним мною за адресою АДРЕСА_1 .

Він працює, має постійний дохід, самостійно займається вихованням, утриманням та доглядом дітей, добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створив належні умови для проживання дітей, повністю матеріально забезпечує дітей та піклується про них, піклується про їх безпеку під час війни. Діти і надалі бажають постійно проживати з ним.

Мати дітей належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям та розвитком, наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. За наявною інформацією ОСОБА_2 виїхала до Туреччини та постійно знаходиться там до теперішнього часу.

Таким чином органи опіки визначили ще в 2018 році місце проживання дітей разом з ним. Між тим в умовах воєнного стану виникла необхідність підтвердити всі викладені ним обставини судовим рішенням, так як липні 2023 року, він намагався виїхати з дітьми з території України до Німеччини, у зв`язку із ракетними атаками на Одеську область та початку оформлення документів та підготовки для вступу сина - ОСОБА_3 у Мюнхенський університет.

Співробітники ДПНС України надали йому роз`яснення, що для виїзду за кордон України разом з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ним, необхідно рішення суду про встановлення місця проживання дітей разом з батьком, який самостійно виховує дітей без участі матері та запропонували йому вирішити дане питання у судовому порядку.

Тому просив його позов задовольнити, визначити судовим рішенням місце проживання його дітей, так як дані обставини та наявні в нього документи про проживання дітей фактично не дають йому змоги виїхати з рідними дітьми за кордон України у період військової агресії росії проти України.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від суду від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок на підставі ст.19 СК України про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_1 (а.с.22)

Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року витребувано від Головного центру обробки інформації ДПС України інформацію щодо перетинання кордону відповічкою ОСОБА_2 (а.с.23)

Ухвалою від 29.08.2023 року закрито підготовче судове засідання і справу призначено до розгляду по суті. (а.с.55)

Позиції сторін в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути у його відсутність.(а.с.69)

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, на адресу суду направила за електронним підписом заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглядати без її участі. (а.с.43)

Третя особа - виконком Роздільнянської міської ради Одеської області про час та місце слухання по справі були сповіщені належним чином, надали суду заяву, в якій не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.67)

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Судом по справі встановлено фактичні обставини справи.

З 2006 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 54 від 21 січня 2006 року.(а.с.7)

Від даного шлюбу в нас народилися діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис про народження № 632 від 24 липня 2007 року;(а.с.8)- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис про народження № 594 від 16 грудня 2011 року.(а.с.9)

Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.12.2017 року, шлюб між ними розірвано. (а.с.10)

Після розірвання шлюбу згідно розпорядження Роздільнянської районної Державної адміністрації № 169/А-2018 від 15.03.2018 року, встановлено місце проживання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с.12)

З того часу діти проживали разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а станом на серпень місяць 2023 року діти проживають з батьком за адресою АДРЕСА_2 .

Дані обставини підтверджуються:

-витягом з Реєстру територіальної громади, відповідно до якого ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14)

-витягом з Реєстру територіальної громади, відповідно до якого ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14)

-актом обстеження умов проживання від 04.08.2023 року, складеного за участю представників органу опіки та піклування служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Одеської області, відповідно до якого обстежено умови проживання дітей позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 та встановлено, що діти разом з батьком проживають в двоповерховому будинку, умови проживання задовільні, є все необхідне для проживання дітей та їх виховання, будинок обладний меблями та необхідною побутовою технікою. (а.с.13)

Малолітній ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій зазначив, що він просить залишити його проживати з батьком.(а.с.70) В свою чергу неповнолітній ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій просив залишити його проживати разом з батьком. (а.с.71)

Згідно висновку органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради Одеської області, затвердженого рішенням виконкому Роздільнянської міської ради від 20.09.2023 року №282 даний орган важає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .(а.с.65)

Також згідно довідки служби у справах дітей Роздільнянської міської ради від 04.08.2023 року за №03-03/220 позивач ОСОБА_1 самостійно виховує двох синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без участі у вихованні матері дітей ОСОБА_2 (а.с.27) ;

В підтвердження даних обставин позивачем надано суду характеристики Одеського ліцею №35 на учнів даного учбового закладу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно до яких діти добре навчаються в школі, їх батько ОСОБА_1 приділяє багато уваги вихованню та навчанню дітей, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, в свою чергу мати дітей школу не відвідує, участі у вихованні дітей не приймає. (а.с.51,52)

Також із листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.08.2023 року за №91-38313/18/23 судом встановлено, що ОСОБА_2 виїхала з межі України з 13.08.2022 року (а.с.52)

Нормативно- правове обгрунтування та висновки суду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про Ті здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину.

Відповідно до ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень , які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини . Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання малолітньої Дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Із системного тлумачення ч.1 ст.З, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Висновки суду.

Суд, давши оцінку обгрунтованості поданої заяви, дослідивши надані у справі докази, врахувавши позицію відповідача, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Так судом із наданих у справі доказів встановлено, що діти позивача неповнолітній ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 після припинення сімейних стосунків батьків тривалий час проживають з батьком, де для них створені належні умови проживання і розвитку, в них встановлений сталий емоційний зв`язок.

Батько приділяє значну увагу вихованню дітей, діти мають успіхи у навчанні, розвиваються в інших напрямках.

Суд вважає, що проживання дітей з батьком, буде сприяти забезпеченню найкращих інтересів дітей, гармонійному розвитку, в свою чергу перешкод у спілкуванні з матір`ю батько не створює, остання визнала цей позов і не заперечувала проти визначення місця проживання дітей з батьком.

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також подали до суду заяви, в яких просять залишити їх проживати за батьком.

Відтак, в контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, встановивши, що для забезпечення інтересів дитини саме визначення місця проживання дітей із батьком відповідатиме їх інтересам, суд дійшов висновок про задоволення позову ОСОБА_1 .

Також суд вважає, що наданими у справі доказами позивач довів той факт, що він самостійно виховує дітей, так як відповідачка перебуває за кордоном, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, не опікується їх життям, а відтак безпосередня участь матері у житті її дітей дитини була припинена нею особисто.

Встановлення даного факту вочевидь важливо для позивача під час війни з метою вирішення питання щодо переміщення дітей без документального оформлення згоди від матері та інших питань, що стосуються найкращих інтересів дітей, в тому числі з метою створення безпечних умов для їх життя в період війни.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Судовий збір сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі ст. 81, 89, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком у зв`язку з фактом їх самостійного виховання батьком без участі матері, - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання без участі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 його дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з березня 2018 року.

Визначити місце проживання та залишити проживати дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виховує їх самостійно без участі матері по місцю його проживання за адресою АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук