Номер провадження: 22-ц/813/6257/23
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада, про компенсацію витрат на лікування, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я ОМР, третя особа: ОМР, про компенсацію витрат на лікування, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, 23.05.2023 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не було відкрито, у зв`язку з недоліками апеляційної скарги.

Так, в апеляційній скарзі апелянт ставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду з тих підстав, що ОСОБА_1 повідомлявся судом про судові засідання у справі за допомогою смс-повідомлень на його номер телефону, після чого він разом зі своїм представником відвідував судові засідання по справі, разом з тим суд не повідомляв про судові засідання безпосередньо представника апелянта. 04.03.2022 року співробітники СБУ здійснили обшук квартири та арешт ОСОБА_1 , при цьому були вилучені всі телефони та комп`ютери апелянта, які й на сьогодні перебувають у СБУ, у зв`язку з чим з цього часу апелянт не отримував інформації по справі з суду. При цьому апелянт наголосив, що у період з 04.03.2022 року по 05.05.2022 року він перебував в установі попереднього ув`язнення, а оскаржувану ухвалу районний суд постановив 20.04.2022 року, копію якої він отримав 10.05.2023 року в приміщенні суду. З цих підстав просив поновити строк.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху через визнання вказаних причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними та апелянту надано строк для звернення до апеляційного суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з наданням відповідних письмових доказів. Роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали апеляційного суду.

Вказана ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційний суд не може визнати вказані апелянтом причини пропуску строку поважними, оскільки скаржник не вказав та не довів належними та достатніми доказами про існування в нього об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що унеможливили або значно ускладнили своєчасно дізнатися про стан розгляду справи, отримати копію судового рішення та оскаржити його з наступного дня після звільнення апелянта з установи попереднього ув`язнення: 05.05.2022 року, до 10.05.2023 року, коли скаржник отримав копію оскаржуваної ухвали суду, тобто у період, який складає більш ніж один рік. Крім того, пояснюючи, що телефон, за допомогою якого позивач отримував інформацію по справі, був вилучений співробітниками СБУ та досі йому не повернутий, скаржник подає копію вироку від 21.06.2022 року, що спростовує дане твердження, оскільки за цим вироком ОСОБА_1 повернуто мобільний телефон разом з сім-картою, між тим наполягаючи на втраті телефону, скаржник не зазначає про вчиненні ним дії щодо відновлення номеру телефона або про причини неможливості здійснити відповідні дії; також наголошуючи, що представник скаржника не повідомлявся судом про судові засідання у справі, скаржник не вказує про причини, що завадили представнику позивача здійснювати самостійне відстеження стану розгляду справи, а також отримати копію ухвали суду та оскаржити дане судове рішення в інтересах позивача, з дня, коли здійснено його арешт 04.03.2022 року, до дня, коли позивач отримав копію оскаржуваної ухвали суду 10.05.2023 року.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду апелянт 29.06.2023 року, через засоби поштового зв`язку, надав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому причини пропуску на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що позивач повідомлявся про судові засідання у справі за допомогою смс-повідомлень на його номер телефону, суд не повідомляв про судові засідання будь-яким чином безпосередньо представника позивача, 11.10.2021 року позивач подавав до районного суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, 04.03.2022 року співробітники СБУ провели обшук квартири та арешт ОСОБА_1 з вилученням телефонів та комп`ютерів, 20.04.2022 року постановлено оскаржувану ухвалу суду, 05.05.2022 року ОСОБА_1 був звільнений з місця ув`язнення, телефон йому повернутий не був, після звільнення з ув`язнення інформації з суду по справі за місцем свого проживання позивач не отримував, копію оскаржуваної ухвали він отримав 10.05.2023 року, при цьому апелянт наголошує, що нормами ЦПК України не передбачено обов`язку позивача або його представника періодично прибувати до суду для отримання інформації про дату судових засідань по справі, між тим представник позивача Дрямов В.Д., з початком воєнного стану в Україні вибув до Ірландії, про що апелянт надає відповідний доказ. З цих підстав просить поновити строк.

Ознайомившись з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно положень ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 цієї статті). Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 цієї статті). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 цієї статті).

Згідно ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Дана ухвала районного суду мотивована тим, що в процесі розгляду справи позивач припинив цікавитися станом її розгляду. Зокрема, 16.02.2022 року та 20.04.2022 року, будучи належним чином повідомленим, позивач до суду не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв по суті справи, про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі до суду не подав.

Також, з цієї ухвали вбачається, що про відкладення розгляду справи на 20.04.2022 року позивач ОСОБА_1 повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду на адресу позивача: АДРЕСА_1 , яку останній отримав особисто, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 153). Крім того, про дату зазначеного судового засідання позивач був обізнаний, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення на мобільний номер телефону ОСОБА_1 (а. с. 152).

Матеріали дійсно містять довідку про доставку на номер телефону ОСОБА_1 смс-повідомлення про розгляду справи на 20.04.2022 року, а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки на 20.04.2022 року, особі за місцем проживання ОСОБА_1 з підписом про одержання (а. с. 152, 153).

Згідно супровідного листа від 20.04.2022 року копія даної ухвали суду направлена на поштову адресу скаржника, проте матеріали справи не містять даних про її отримання.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно у період з 04.03.2022 року до 05.05.2022 року був затриманий та перебував під вартою, що підтверджується вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року по справі № 522/5104/22.

Крім того, з даного вироку встановлено, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 31.03.2022 (справа №522/3806/22, провадження №1-кс/522/2012/22) накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , зокрема на ноутбук та зарядний пристрій; мобільний телефон з сім-картою.

Слід зазначити, що вказаним вироком від 21 червня 2022 року даний арешт скасовано, вказані речові докази повернуто ОСОБА_1 (а. с. 176-179).

Апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2022 року про залишення позову без розгляду ОСОБА_1 подав до суду 23.05.2023 року (а. с. 157-186), тобто після спливу більше одного року з дня постановлення оскаржуваної ухвали суду.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зв вимогами ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналіз ч. 1 ст. 76 ЦПК України дає підстави вважати, що обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги і заперечення, встановлюються судом на підставі доказів.

Відповідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормами цивільного процесуального законодавства докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст. 77 80 ЦПК України).

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо строку на оскарження.

При цьому поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З поданого апелянтом на виконання ухвали апеляційного суду від 05 червня 2023 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження від 29.06.2023 року вбачається, що скаржник посилається на причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема, що судові повідомлення про судові засідання у справі ОСОБА_1 отримував на свій номер телефону, який був вилучений під час обшуку квартири та арешту позивача, при цьому оскаржувана ухвала суду постановлена судом першої інстанції під час перебування його в ув`язненні та після звільнення з ув`язнення ОСОБА_1 не отримував інформації з районного суду про хід розгляду даної справи, копію оскаржуваної ухвали позивач отримав лише 10.05.2023 року.

Проте, вищевказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження вже були розглянуті апеляційним судом та ухвалою апеляційного суду від 05 червня 2023 року визнані неповажними, оскільки скаржник не обґрунтував та не підтвердив доказами існування в нього об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що унеможливили або значно ускладнили можливість своєчасно дізнатися про стан розгляду справи за поданим ним позовом, отримати копію судового рішення в розумний строк після звільнення апелянта з установи попереднього ув`язнення 05.05.2022 року та оскаржити ухвалу у передбачений законом строк.

Тобто апелянт не підтвердив існування в нього об`єктивних перешкод та труднощів в отриманні копії ухвали про залишення його позову без розгляду у період після звільнення з установи попереднього ув`язнення 05.05.2022 року та до дня копії оскаржуваної ухвали суду 10.05.2023 року (один рік та п`ять днів).

Посилання апелянта на відсутність в нього телефону спростовані вироком від 21.06.2022 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 було повернуто мобільний телефон разом з сім-картою.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження від 29.06.2023 року скаржник також мотивує причини пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що представник позивача з початком війни виїхав за межі України, а нормами ЦПК України не передбачено обов`язку позивача або його представника періодично прибувати до суду для отримання інформації стосовно дат судових засідань по справі.

Апеляційний суд критично сприймає вказані причини як підстави пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

До обов`язків учасники справи відносяться, зокрема обов`язок сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п. 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Визнаючи гр. ОСОБА_2 своїм представником та наголошуючи, що позивач разом з представником з`являлись на відомі йому судові засідання у справі, ОСОБА_1 надає до апеляційного суду доказ про виїзд ОСОБА_2 за межі України у 2022 року до Ірландії, а саме: документ «TEMPORARY PROTECTION IN IRELAND» (а. с. 200).

Даний документ «TEMPORARY PROTECTION IN IRELAND» за номером: НОМЕР_1 -AR60-22 датований 23.05.2022 року, у зв`язку з чим апеляційний суд робить висновок, що представник позивача - ОСОБА_2 виїхав з території України 23.05.2022 року.

У зв`язку з чим апеляційний суд констатує, що будучи представником ОСОБА_1 , знаючи про розгляд даної справи в суді, маючи повноваження, встановлені ч. 1 ст. 64 ЦПК України, на здійснення процесуальних прав та обов`язків особи, яку він представляє, перебуваючи на території України до 23.05.2022 року, ОСОБА_2 до цієї дати не вчинив дій зі сповіщення районного суду про перебування ОСОБА_1 в установі для попереднього ув`язнення та про актуальні засоби зв`язку з позивачем, не повідомив суд про неможливість здійснювати представництво позивача з 23.05.2022 року, у зв`язку з виїздом за межі України, не здійснив відстеження стадії розгляду справи.

Крім того, після звільнення ОСОБА_1 з установи попереднього ув`язнення 05.05.2022 року та до дня виїзду його представника ОСОБА_2 за межі України 23.05.2022 року, апелянт мав достатньо часу (більше 2-х тижнів) для з`ясування з представником процесуальних питань, пов`язаних з рухом справи в суді та вирішенням питання про отримання копії ухвали про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та оскарження цієї ухвали.

Доказів про існування істотних перешкод чи труднощів для здійснення вищевказаних дій представником ОСОБА_2 до 23.05.2022 року, скаржником до суду не надано та апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим такий довід щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, як відсутність представника на території України, судом апеляційної інстанції відхиляється.

Щодо тверджень апелянта, що нормами ЦПК України не передбачено обов`язку позивача або його представника періодично прибувати до суду для отримання інформації стосовно дат судових засідань по справі, то апеляційний суд пояснює наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Також, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок про те, що: «безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішення пояснює, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03.04.2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Також, ЄСПЛ вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Отже, кожна особа має право на перегляд справи в апеляційному порядку. Проте строки на апеляційне оскарження, визначені цивільним процесуальним законодавством, стосуються всіх учасників справи в однаковій мірі.

При цьому, слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. Відповідно до даних «Єдиного державного реєстру судових рішень» повний текст ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2022 року надіслано судом до реєстру 25.05.2022 року та оприлюднено на сайті реєстру 26.05.2022 року.

Апеляційний суд приймає до уваги, що з 24.02.2022 року доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень був закритий, проте вже з 20.06.2022 року такий доступ був відновлений, крім того кожна заінтересована особа могла дізнатися про стан судових справ й за допомогою інформаційного центру суду, робота якого не зупинялася.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ, відкритий доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень з 20.06.2022 року, коли скаржник вже був звільнений з установи попереднього ув`язнення, апеляційний суд не приймає відповідний довід клопотання від 29.06.2023 року про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з п. 5 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом.

Отже, за обставин даної справи апеляційний суд визнає наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, у зв`язку з чим апелянту слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження апеляційним судом взято до уваги, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а також те, що відповідними указами строк дії воєнного стану було продовжено і він триває й по цей час.

Водночас апеляційний суд наголошує, що само по собі введення в країні воєнного стану не є безумовною причиною для автоматичного продовження будь-якого процесуального строку. У кожному конкретному випадку суд має оцінювати поважність пропуску строку, що визначений законом або судом для вчинення відповідної процесуальної дії, що пов`язане введенням воєнного стану в Україні, зокрема слід враховувати: ведення на відповідній території активних бойових дій, відсутність транспортного сполучення, відсутність інтернет-зв`язку тощо, що унеможливлює будь-яку можливість сторони вчинити відповідну процесуальну дію у визначений строк.

Як вбачається з матеріалів справи апелянт проживає в м. Одесі, на території якої з часу ведення військового стану 24.02.2022 року, не ведуться активні бойові дії.

Крім того, м. Одеса не входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зі змінами.

Із практики Європейського Суду з прав людини також випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Стаття 129 Основного Закону серед основних засад судочинства визнає принцип обов`язковості судового рішення.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, оскільки апелянтом не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 05 червня 2023 року, колегія суддів приходить до переконання, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2022 року - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 354, ч.4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада, про компенсацію витрат на лікування.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 14.07.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін

О.В. Князюк