Справа № 308/8501/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23.11.2018 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 23.11.2018 року. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконує з порушенням, у зв`язку з чим загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 47000,00 грн. та 6174,46 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 53 174,46 грн. та судові витрати у сумі 2 684,00 грн.

16.06.2023 року представником відповідача адвокатом Ракущинець А.А. подано до суду відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що відсутні первинні документи видачі кредиту, а розрахунок заборгованості таким не є; виникнення договірних правовідносин позивач ніяким документом не мотивує, а копія паспорту споживчого кредиту та розрахунок боргу такими документами не є; в заяві - анкеті не зазначені ні сума видачі кредиту, ні строк видачі кредиту, ні відсоткова ставка, ні штрафні санкції, які стягується з клієнта згідно розрахунку; відповідно до розрахунку, збільшення суми кредиту (в тому числі і по тілу), здійснювалось за рахунок нарахування платежів, підставність яких не визначена наданими для суду документами.

Крім того, вказує, що аргументи позивача про надання відповідачу банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є безпідставними, адже з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів, відкритих ключів, АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. До спірних правовідносин також неможливо застосувати правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила обслуговування при наданні банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися останнім. В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, на підставі яких позивач повинен довести факт надання грошових коштів в кредит; розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідь на відзив в матеріалах справи відсутня.

28.07.2023 року представником відповідача адвокатом Ракущинець А.А. подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що в анкеті заяві від 23.11.2018 процентна ставка не зазначена, у цій анкеті заяві відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання. До 20.09.2019 на картці був позитивний баланс, а потім від`ємний. У той же час, жодних доказів користування коштами банк не надав: формування та збільшення від`ємного балансу здійснювалось за рахунок нарахування банку відсотків та списання щомісячних платежів - тобто банк сам списував кошти в свою користь, чим збільшував заборгованість клієнта перед банком. Зовнішні платежі клієнта були тільки в поповненні рахунку, інші - видаткові - здійснювались банком самостійно в свою користь без волі клієнта і не на користь клієнта. Тобто клієнт поповнював банківську картку, а банк списував кошти в свою користь, але вважав це видатковими операціями клієнта, хоча клієнт не перераховував та не користувався цими коштами.

Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заяви, ( клопотання) учасників справи

Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду позивач справи не заперечує.

04.08.2023 року, 09.08.2023 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду заяви на виконання ухвали суду від 01.08.2018 року, з поясненнями. До заяв додано: читабельну копію анкети заяви від 23.11.2023, деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку, довідку про наявність рахунку, довідку про розмір встановленого ліміту.

19.09.2023 на адресу суду засобом поштового зв`язку на виконання ухвали суду від 30.08.2023 надійшла заява позивача з додатком - оригіналом договору про надання банківських послуг «Monobank» від 23.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк».

27.09.2023 представником відповідача адвокатом Ракущинець А.А. подано до суду клопотання, в якому при ухваленні судового рішення просив врахувати висновки, викладені в постанові Закарпатського апеляційного суду від 11.09.2023 по справі № 308/5247/20.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2023 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2023 року позовну заяву АТ «Універсал банк» залишено без руху.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2023 року витребувано у АТ «Універсал Банк» оригінал письмового доказу, а саме: договору про надання банківських послуг «Monobank» від 23.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк».

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до AT «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 23.11.2018. Анкета-заява містить паспортні та анкетні дані відповідача. В Анкеті-заяві відсутні дані про розмір кредитного ліміту, процентна ставка, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, тощо.

В анкеті-заяві відповідач ОСОБА_1 зазначив, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, як відкриті або будуть відкриті йому у Банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним його відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з договором. Відповідно до п. 3 анкети заяви ОСОБА_1 беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток. Окрім цього визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 анкети-заяви). Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п. 11 анкети-заяви).

Згідно анкети - заяви банком відповідачеві було відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 , валюта гривня.

Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (далі Умови) опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Згідно із Розділом 1 «Терміни та визначення» Умов мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку; Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (анкета-заява) - письмове звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківських рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердження укладення Договору.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Згідно з Тарифами банку, пільговий період за карткою встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001% річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,2% на місяць; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою «Monobank» на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) 6,4% на місяць, а також санкції за порушення зобов`язання за кредитом.

Розмір встановленого кредитного ліміту ОСОБА_1 за договором від 23.11.2018 становить 20000,00 грн., що стверджено довідкою АТ «УніверсалБанк» від 03.08.2023.

Згідно виписки про рух коштів по картці, відповідач ОСОБА_1 активно користувався карткою з кредитним коштами, знімав готівку, розраховувався за товари і послуги тощо; банком списувалися відсотки за користування кредитом в сумі 20 038,12 грн., щомісячні платежі в сумі 4 221,06 грн. та відповідальність за порушення грошового зобов`язання в сумі 150 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 23.11.2018 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем станом 01.02.2022 року складає 53 174,46 грн., в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 47000,00 грн., заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 6 174,46 грн.

Згідно витягу із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

Оцінка Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особу ОСОБА_1 , зокрема: дату його народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 .

У анкеті-заяві наявне прохання відповідача ОСОБА_1 відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку.

У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Як убачається з анкети-заяви від 23.11.2018 для відповідача ОСОБА_1 згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг.

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 23.11.2018 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, анкета-заява від 23.11.2018, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату відсотків, відповідальності за невиконання договору, а саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту шляхом накладення електронного цифрового підпису не може бути підставою для нарахування відсотків та розміру відповідальності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

З огляду на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та Тарифів, у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами та Тарифами було ознайомлено відповідача.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Так, в анкеті-заяві від 23.11.2018 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

З наданої позивачем виписки по рахунку слідує, що з рахунку ОСОБА_1 списувалися відсотки за користування кредитом в сумі 20 038,12 грн., щомісячні платежі в сумі 4 221,06 грн. та відповідальність за порушення грошового зобов`язання в сумі 150 грн., розмір яких сторонами не узгоджувався в анкеті-заяві, і тим самим збільшувалося тіло кредиту.

Оскільки в анкеті-заяві від 23.11.2018 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення щомісячних платежів та відсотків, та вважає, що ці кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 23.11.2018 року по 01.02.2022 року відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту 47 000 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання у розмірі 6174, 46 грн.

З зазначеного розрахунку розмір наданих відповідачу за цей період кредитних коштів встановити неможливо, однак можливо встановити, що в межах визначеного ліміту в розмірі 20 000 грн. відповідач повернув 293 122,4 грн. (колонка № 15 розрахунку) в рахунок суми погашення за наданим кредитом.

Зазначена сума значно перевищує заявлену вимогу за наданим тілом кредиту у сумі 47 000 грн., що свідчить про те, що відповідач не має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів.

Крім того, судом встановлено, що заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, і складає 0, 00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (колонка № 3 розрахунку).

Тіло кредиту - це та сума, на яку оформляється кредитний договір. У цю суму не входять відсотки по кредиту, комісійні, пеня і штрафи через прострочення, тощо.

Прострочена кредитна заборгованість - це частина поточного тіла кредиту, яка на конкретну календарну дату стає простроченою. Однак для того, щоб вважати частину поточного тіла кредиту простроченою, умовами та правилами кредитного продукту повинно бути чітко визначено пільговий період кредитування, умови та порядок нарахування простроченої заборгованості. Однак матеріали справи не містять доказів того, що споживач був обізнаний про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочену заборгованість.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 23.11.2018 залишити без задоволення.

Оригінал договору про надання банківських послуг «Monobank» від 23.11.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» - повернути Акціонерному товариству «УНІВЕРСАЛ БАНК» після набранням рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», місце знаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 02.10.2023.

Суддя Голяна О.В.