справа № 758/8276/22 головуючий у суді І інстанції Якимець О.І.
провадження № 22-ц/824/3851/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила захистити права та законні інтереси ОСОБА_1 , а також неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбних відносин у сторін народилось двоє синів, один з яких неповнолітній. Після припинення шлюбу, молодша дитина залишилась проживати із позивачем. Відповідач не надає кошти на утримання дитини. Попри це, утримання сина повністю відбувається позивачем, яка його годує, одягає, водить на спортивні секції, на розвиваючі гуртки, заняття з репетиторами. Наводить доводи про те, що син, як і інші діти хворіє, у зв`язку із чим виникає необхідність у витратах на лікування, на його додаткове посилене харчування та оздоровлення, а також навчання. Відповідач працевлаштований, а тому має об`єктивну можливість брати участь в утриманні сина.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача на підставі ст. 185 СК України начебто є недоведеними, хоча участь в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, є також обов`язком відповідача, передбаченим ст. 185 СК України. Є очевидним, що будь-яка дитина потребує розвитку здібностей та будь-яка дитина хворіє, а сину ОСОБА_4 на сьогоднішній день вже виповнилось 13 років та по мірі того як він все більше дорослішає, він потребує все більше матеріального забезпечення для свого розумового, фізичного та духовного розвитку, та із його зростанням, зростають і його потреби, а, отже, зростають і витрати. Крім того, ОСОБА_4 вже скоро закінчувати школу та поступати до вищих навчальних закладів, а репетитори квитанцій не надають. Як було вже зазначено позивачем у позовній заяві, що лише один репетитор погодилась надати письмове підтвердження, що вона надає послуги позивачу щодо навчання англійської мови неповнолітнього ОСОБА_4 з 01 вересня 2018 року по теперішній час і лише такі одні послуги з навчання складають щомісячно 2 200 грн., тобто більше, ніж з відповідача буде стягуватись його заробітної плати (1804 грн.) або більше, ніж позивач просить стягувати з відповідача як додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, що викликані особливими обставинами (2 000 грн.). Крім того, 02 жовтня 2022 року, тобто, вже після подання позивачем позову по даній справі, між позивачем та ФОП ОСОБА_7 укладений договір про надання репетиторських послуг, за яким виконавець за цим договором зобов`язалась надавати малолітньому ОСОБА_4 послуги репетиторства з вивчення української мови та алгебри. Позивач окремо звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в умовах воєнного стану дитина навчається дистанційно, однак, внаслідок частої та тривалої відсутності електроенергії, а також внаслідок повітряних тривог, навіть таке дистанційне навчання стало або значно ускладненим, або взагалі неможливим. У свою чергу, це безпосередньо негативно впливає на рівень освіти та знань дитини. Тому оплата послуг репетиторів для дитини є необхідним для якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Також, малолітній ОСОБА_4 має класифікаційну книжку Асоціації спортивного танцю України, в якій відображені всі змагання в яких він брав участь. Крім того, окрім занять спортивними танцями, дитина відвідує гурток малювання. Відповідач у відзиві зазначив щодо оздоровлення та відпочинку сина, що він начебто прийме участь у цьому за їх наявності. Однак, позивач зазначає, що це дуже сумнівне голослівне твердження для людини, яка ніколи не надала на утримання сина жодної копійки, внаслідок чого позивач була вимушена звернутись до суду із позовом по даній справі. В апеляційній скарзі позивач посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року по справі № 607/12170/20. Зазначає, що вона достатньою кількістю належних та допустимих доказів не тільки підтвердила, що дитина в дійсності має здібності та потребує їх розвитку, а й підтвердила, що сума в розмірі 2 000 грн., яку вона просить стягувати з відповідача як додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, що викликані особливими обставинами, є самою мінімальною щомісячною необхідною для оплати розвитку здібностей дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує про те, що доводи позивача ґрунтуються на невірному розумінні поняття додаткових витрат на дитину і ніяк не відповідають ст. 185 СК України та судовій практиці Верховного Суду, що отримали детальні мотивування та обґрунтування в рішенні суду першої інстанції. Відтак, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим і справедливим, ухваленим з дотриманням як норм матеріального так і норм процесуального права. Відповідач посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19 та вказує про те, що позивачем не доведено наявність додаткових витрат або необхідності у них, що викликано особливими обставинами, а тому позов в цій частині є необґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 22 березня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва зареєстровано шлюб, запис в реєстрі №112.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 липня 2022 року по справі №758/16366/21 шлюб між сторонами припинено.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження.

Позивач оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на дитину, а, відтак, рішення підлягає перегляду лише в цій частині.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в цій частині є недоведеними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій та (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом.

Звертаючись до суду з позовом в частині стягнення додаткових витрат на дитину, позивач вказує про те, що нею понесено додаткові витрати на утримання дитини викликані необхідністю отримання послуг репетиторів з вивчення української мови, алгебри, англійської мови, що підтверджено платіжними документами за жовтень 2022 року та листопад 2022 року відповідно. Окрім цього, позивачем було придбано одяг та взуття для сина на загальну суму 4 608 грн, що підтверджено фіскальними чеками за жовтень 2022 року. Син сторін займається спортивними танцями та відвідує гурток малювання, що підтверджено фотознімками та нагородами. Позивач наводить аргументи про те, що як і будь-яка інша дитини син хворіє.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Натомість, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що витрати на репетиторів з вивчення української та англійської мов, алгебри не є звичайними, а викликані особливими обставинами, пов`язаним з розвитком здібностей дитини та таланту щодо цих наук; позивачем також не подано доказів того, що між нею та відповідачем було узгоджено таке питання в частині, що стосується їх вартості, а, відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави вважати вказані витрати додатковими у розумінні ст. 185 СК України.

Позивач вказувала про те, що нею понесено витрати на придбання одягу та взуття для сина, що підтверджено платіжними документами.

Однак, такі доводи суд не приймає до уваги, адже витрати на придбання одягу та взуття є загальними витратами на утримання дитини та покриваються за рахунок стягнутих аліментів. Такі витрати не є витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України.

Щодо доводів позивача , що син, як і інші діти хворіє - суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку, що такі доводи жодним чином не свідчать про понесення відповідних витрат чи неминучість їх понесення у визначеному розмірі в майбутньому у зв`язку з певним захворюванням дитини.

Доводи позивача про те, що син займається спортивними танцями та відвідує гурток малювання, що підтверджується фотографіями та копіями дипломів, є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних доказів понесення нею додаткових витрат у зв`язку із цим.

Також, позивачем не надано доказів вартості витрат, які необхідно буде понести в майбутньому у зв`язку з зайняттям дитини спортивними танцями.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Натомість, позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку сина наявних у нього здібностей, талантів, або у зв`язку його хронічною хворобою. Та не доведено, що такі витрати не охоплюються присудженими судом аліментами.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підставі до задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину, висновки суду є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до відмови у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.