Єдиний унікальний номер 725/3290/23
Номер провадження 2/725/396/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( р.н. невідомо, останнє відоме місце проживання : АДРЕСА_2 ) , треті особи Перший ВДВС у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано- Франківськ) , Перша чернівецька державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалися на те, що він маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті матері ОСОБА_3 , дізнався що на квартиру, яка належала батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 АДРЕСА_3 накладено арешт.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підставою обтяження є ухвала 01-25-6, від 20.10.2004 р. Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Виконання цього рішення було покладено на Державну виконавчу службу Першотравневого районного управління юстиції м. Чернівці, зареєстроване обтяження Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою.

18.11.2022 року батько ОСОБА_4 , якому належить частка зазначеної квартири звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про надання відомостей стосовно наявності відкритих виконавчих проваджень.

06.12.2022 року отримано відповідь про відсутність відомостей про відкриті виконавчі провадження. Перевірка в автоматизованій системі виконавчого провадження також підтвердила відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зазначені обставини підтверджують факт виконання ухвали суду, якою був накладений арешт.

На підставі вищевикладеного , просить суд скасувати обтяження майна у вигляді арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_3 .

У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов , тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, що відповідає до вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовільнити.

Відповідачка у судові засідання не з"являлася. Про час та місце слухання справи була повідомлена.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися . Скерували відповідні заяви про слухання справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна- квартири АДРЕСА_3 накладено арешт , підставою для такого обтяження є ухвала 01-25-6, від 20.10.2004 р. Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Згідно даної ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.10.2004 року, згаданий арешт накладено у межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди , завданої залиттям квартири.

Рішенням цього ж суду від 27.04.2005 року , позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідачів 2344 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди , завданої залиттям квартир та судові витрати.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 20.07.2005 року , рішення Першотравневого районного суду від 27.04.2005 року залишено без змін.

Питання щодо зняття арешту із згаданої кварти судами не вирішувалось.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини висловлену у п.29 Рішення від 09.12.1994р. у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) у якому суд зазначив, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак наявні підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати обтяження майна у вигляді арешту, накладеного відповідно до ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.10.2004 року на квартиру АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський