Справа № 502/1628/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6 . Після смерті батьків відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке вони заповіли позивачці, а саме на належну їм частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано не було, оскільки він відносився до складу колгоспних до якого входили: батьки позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , позивачка ОСОБА_1 , та треті особи у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 34,5 кв.м. та загальною площею 89,6 кв. м., літньої кухні - літ. Б1, гаражу літ. В1, навісу літ. Г, сараю літ. Д, убиральні літ. Е, надвірних споруд - № 1-7, І, в тому числі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надали заяви про розгляд справи без їх участі та у яких зазначили, що позовні вимоги позивачки визнають та на належні їм частки нерухомого майна не претендують та в подальшому претендувати не будуть.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження та укладення шлюбу позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження та укладення шлюбу позивачки.

За життя спадкодавцям ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належало спадкове майно у вигляді часток житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який вони заповіли позивачці, що підтверджується копіями заповітів.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «Бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 34,5 кв.м. та загальною площею 89,6 кв. м., літньої кухні - літ. Б1, гаражу літ. В1, навісу літ. Г, сараю літ. Д, убиральні літ. Е, надвірних споруд - № 1-7, І.

Вказаний спірний житловий будинок станом на 16.04.1991 відносився до складу колгоспних дворів, до складу якого входили: ОСОБА_6 , голова двору, 1951 р.н., його дружина ОСОБА_5 , 1955 р.н., донька ОСОБА_7 , 1973 р.н., донька ОСОБА_2 , 1978 р.н., син ОСОБА_4 , 1981 р.н., донька ОСОБА_8 , 1984 р.н., що підтверджується випискою з погосподарської книги, видана виконавчим комітетом Кілійської міської ради за вих. № 1092 від 07.07.2023.

Як встановлено, право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП КМР «БТІ» № 3077 від 07.07.2023.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача, не претендують на відповідну частку нерухомого майна, котра їм належить, як членам колгоспного двору, в тому числі і на спадкове майно, яке залишилося після смерті батьків, про що свідчать надані ними заяви, тобто жодних дій по спірному майну вчиняти не бажають.

Позивачка ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1233 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та є такою, яка спадщину прийняла, про що свідчать копії спадкових справ. Проте, після звернення до нотаріальної контори, їй нотаріусом було роз`яснено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку та рекомендовано, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебування у складі двору або незначної участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.»

Таким чином, у судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті батьків, яким належала частка у спірному майні, яке є колгоспним двором, спадщину прийняла, позивачці та третім особам також належать частки у спірному майні, проте останні від цих часток відмовляються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ,право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 34,5 кв.м. та загальною площею 89,6 кв. м., літньої кухні - літ. Б1, гаражу літ. В1, навісу літ. Г, сараю літ. Д, убиральні літ. Е, надвірних споруд - № 1-7, І, в тому числі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Березніков