Ухвала

07 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 205/5860/21

провадження № 61-3821св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова Світлана Олександрівна,

особа, яка зверталась з апеляційною скаргою, - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року у складі судді Басової Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Космачевської Т. В., Халаджи О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова С. О., про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова С. О. про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв. м, житловою площею 28,1 кв. м, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 033,20 грн.

У березні 2023 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 , в якій просила рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року відмовлено. Відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. В ухвалі відсутній висновок суду про наявність підстав для відкриття провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У квітні 2023 року матеріали цивільної справи № 205/5860/21 надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачу Дундар І. О.

У травні 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , від імені якої діяв представник ОСОБА_7 подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких просили відмовити в задоволенні касаційної скарги, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

В серпні 2023 року ОСОБА_3 подала пояснення по суті спору.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Предметом позову у цій справі є визнання права власності на квартиру.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила ціну позову в розмірі 303 320 грн відповідно до звіту про оцінку спірної квартири.

Отже ціна позову у даній справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких підстав касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом відкрито касаційне провадження на судове рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, тому касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 19, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 205/5860/21 за касаційною скаргою ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук