ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1187/22Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В. В.
Провадження № 22-ц/817/518/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Жук В.М.

учасників справи учасників справи представника відповідача ОСОБА_1

адвоката Денисової Т.С.;

представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Кульгавця С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 597/1187/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Денисова Тамара Степанівна на заочне рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 4 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, ухваленого суддею Васильченком В.В., -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

В обґрунтування вимог посилається на те, що після розірвання шлюбу, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжує проживати з нею. Відповідач є батьком дитини, коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати. Просить стягнути з ОСОБА_1 в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки місячного доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років.

Заочним рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 4 січня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.10.2022 року, у розмірі частки місячного доходу ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору в дохід держави на розрахунковий рахунок: UA0026001 ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду в частині стягнення аліментів звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Денисової Тамари Степанівни про виправлення описки у судовому рішенні та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково.

Виправлено описку в рішенні Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року, ухваленому у справі № 597/1187/22, зазначено в його резолютивній частині замість тексту: «Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання», наступний текст: «Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання».

Виправлено описку, що була допущена при оформленні виконавчого листа, який виданий Заліщицьким районним судом Тернопільської області 04 січня 2023 року № 597/1187/22, зазначивши в абзаці третьому замість тексту: «Рішення підлягає негайному виконанню», наступний текст: «Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання».

Вимогу про визнання виконавчого документа, а саме виконавчого листа, який виданий Заліщицьким районним судом Тернопільської області 04 січня 2023 року № 597/1187/22 таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Денисової Т.С. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Заліщицького районного суду від 4 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Просить стягувати з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/12 частки місячного доходу ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 23-х років на час навчання в відокремленому структурному підрозділі «Івано-Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного навчання і спорту України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що оскаржуване рішення порушує його законні права та інтереси, оскільки він не знав про подання ОСОБА_2 позову до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Суд безпідставно посилався на ч.8 ст. 178 ЦПК України, за якою суд вправі вирішити справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто 23 роки йому виповниться 16 травня 2027 року, а навчання в відокремленому структурному підрозділі «Івано-Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного навчання і спорту України» до 30 червня 2024 року. Суд безпідставно вказав, що аліменти слід стягнути до закінчення ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років.

Вказує на те, що ОСОБА_2 обґрунтовуючи свої вимоги, лише зазначила, що він є батьком ОСОБА_4 , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, однак, нею не додано доказів, які б підтверджували обставини, що син потребує допомоги батька у зв`язку з навчанням та батько може таку допомогу надати.

Посилається на те, що він спілкується з сином та забезпечує його потреби по мірі своєї можливості. Якщо позивачка несе витрати, він не заперечує і ніколи не заперечував розділити їх. Для цього їй слід озвучити суму витрат понесених на навчання та надати підтвердження понесення таких витрат.

Також вказує, що суд не врахував у повній мірі обставин, які обов`язково повинні з`ясовуватися при визначенні розміру аліментів відповідно до вимог ст.182 СК України, оскільки крім повнолітнього сина, він також є батьком двох малолітніх дочок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також на його утриманні є члени сім`ї: його дружина ОСОБА_7 , яка займається вихованням двох малолітніх дітей, та його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Позивачці були відомі ці факти, однак вона їх приховала від суду.

Зазначає, що проходячи військову службу в зоні бойових дій, значну частину грошового забезпечення військовослужбовця і додаткової винагороди, якщо така нараховується, ним витрачається на ремонт автомобіля, на пальне до автомобіля, на власні потреби та потреби взводу.

Визнає позов частково, в розмірі 3000 грн. або 1/12 частки від доходу щомісячно. Після звільнення відповідача з військової служби позивач матиме право звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, якщо син буде цього потребувати.

Відзив у визначений судом термін до суду не надійшов.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи повинен був проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, однак, у зв`язку з необхідністю повного та всебічного з`ясування обставин справи, колегія визнала за необхідне проводити розгляд справи з викликом учасників.

Під час судового засідання апеляційного суду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, подала апеляційному суду довідки про дохід відповідача та участь відповідача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Представник позивачки заперечив апеляційну скаргу, заявивши, що син сторін - ОСОБА_3 дійсно навчається стаціонарно на контрактній формі навчання у відокремленому структурному підрозділі «Івано-Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного навчання і спорту України» до 30 червня 2024 року. Всі витрати щодо навчання сина: оплата за навчання 16500 грн у рік за курс навчання, оплата за проживання в гуртожитку, харчування та проїзд несе позивачка, а тому є необхідність у призначенні аліментів саме у розмірі 1/4 всіх доходів відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , розірвали шлюб 09.07.2010 року (актовий запис №108), що стверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 09.07.2010 року.

У сторін від даного шлюбу є повнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 від 19.06.2018 року (виданого повторно).

Відповідно до довідки №317 виданої 29.09.2022 року Відокремленим структурним підрозділом «Івано Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України», ОСОБА_3 навчається на 1-му курсі денного відділення освітнього ступеня бакалавра. Термін закінчення коледжу 30.06.2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2022/0006-48589 від 24.09.2022 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак в даний час проживає без реєстрації з позивачкою ОСОБА_2 за адресою: с.Добрівляни Тернопільської області, та знаходиться на її повному утриманні, згідно довідки виконавчого комітету Заліщицької міської ради Тернопільської області №19-15/5/705 від 12.10.2022 року.

Позивачка посилалася на те, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який її потребує на період навчання. У зв`язку з цим позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на час навчання сина в сумі частки місячного доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти на період навчання сина або до досягнення ним 23 років у розмірі частки місячного доходу відповідача щомісячно суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має змогу надавати утримання у зазначеній сумі повнолітньому сину, який продовжує навчання та потребує допомоги батька.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина (дочки) суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

На підтвердження потреби у матеріальній допомозі повнолітньому сину позивачкою було подано до суду довідку №317 від 29.09.2022 року відокремленого структурного підрозділу «Івано Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України», відповідно до якої ОСОБА_3 навчається на 1-му курсі денного відділення освітнього ступеня бакалавра до 30.06.2024 року. Дану довідку суд визнав достатнім доказом потреби повнолітнього сина сторін у зв`язку із денним навчанням у матеріальній допомозі.

До апеляційного суду представником відповідача було подано довідку військової частини НОМЕР_5 про перебування відповідача на військовій службі заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України; а також подано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників про дохід ОСОБА_1 . За 1-3 квартали 2022 року, у т.ч. виплати військовослужбовцям - липень 2022 року - 132012,01 грн; серпень 2022 року 116563,40 грн та вересень 2022 року -116779,20 грн.

Отже, матеріалами справи доводиться, що відповідач є працездатною особою, перебуває на військовій службі, що стверджується довідкою військової частини НОМЕР_5 , має дохід, який відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків має можливість утримувати повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням на стаціонарній формі навчання відокремленому структурному підрозділі «Івано-Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного навчання і спорту України» до 30 червня 2024 року.

Водночас, визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина у 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача, суд належним чином не мотивував свій висновок. Суд не звернув увагу, що матеріали справи не містять доказів потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі від батька саме у розмірі 1/4 частина всіх його доходів. Судом не з`ясовано розміру доходу відповідача та його матеріального стану, наявності інших утриманців, як вимагає норма ст.182 СК України.

Як вбачається із матеріалів справи, окрім повнолітнього сина ОСОБА_3 , відповідач також є батьком двох малолітніх дочок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Членами його сімї та утриманцями є дружина ОСОБА_7 , яка займається вихованням двох малолітніх дітей, та його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Окрім того, суд, всупереч нормі ст.199 СК України, вказав про стягнення аліментів на повнолітнього сина до закінчення ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років, не звернувши увагу, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто 23 роки йому виповниться 16 травня 2027 року, а навчання в відокремленому структурному підрозділі «Івано-Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного навчання і спорту України», що вбачається із довідки навчального закладу, триватиме до 30 червня 2024 року.

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про стягнення аліментів на повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини доходу батька з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, помилково зазначивши про стягнення аліментів на повнолітнього сина до закінчення ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з підстав, передбачених п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Згідно ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини справи, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою ОСОБА_2 не доведено потребу у стягненні аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, саме у розмірі 1/4 щомісячного доходу відповідача.

Колегія враховує ті обставини, що відповідач не заперечує щодо сплати аліментів на потреби сина у зв`язку із навчанням, однак не згідний із їх розміром - 1/4 частини його доходу та просить стягувати розмір аліментів 1/12 частини його доходу до закінчення сином навчання, не більше як до досягнення ним 23 років.

А тому, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з огляду на майновий та сімейний стан ОСОБА_1 , розмір його доходів та ступінь доведеності розміру потреб сина в аліментах на час навчання, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості, колегія вважає за необхідне частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/8 частини щомісячного доходу відповідача до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до вимог п.п.2 ч.1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381-384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 4 січня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.10.2022 року у розмірі 1/8 частки місячного доходу ОСОБА_1 , щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання у відокремленому структурному підрозділі «Івано Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України», але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2023 року.

Головуюча С.І. Дикун

Судді: О.З. Костів

Н.М. Храпак