ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Чернівці

справа № 725/3957/22

провадження №22-ц/822/579/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 15 травня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути автомобіль,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтувала наступним. 13.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, під час якого вони спільно набули у власність транспортні засоби марки : HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 .

Крім того, в період шлюбу вони придбавали та відчужували нерухоме майно, зокрема 22.04.2022 року ними була продана квартира за адресою АДРЕСА_1 за ціною 45800 доларів США. Кошти від реалізації зазначеного майна знаходяться у позивача, які він зберігає у банківській скриньці, а тому вважає, що вказані кошти також підлягають поділу за правилами розподілу спільного сумісного майна подружжя та з відповідача на її користь слід стягнути 22900 доларів США, що еквівалентно 654810 грн в рахунок її частки отриманих за реалізацію квартири коштів.

Також, у її особистій приватній власності перебувають вироби із золота, які їй були подаровані та придбані нею особисто, а саме золотий ланцюжок - 5,35 грам, золотий ланцюжок - 8,36 грам, золота підвіска з діамантом (сапфір синій у 4 карат) - 0,52 грам, золотий перстень - 2,7 грам, золоті сережки - 2,55 грам, золотий браслет - 2,42 грам, золота каблучка - 3,94 грам, золоті сережки - 3,40 грам. Вказані прикраси та інші речі, в тому числі спільні накопичені кошти, знаходились в будинку за адресою АДРЕСА_2 , натомість після погіршення особистих відносин між сторонами, позивач позбавлена можливості отримати доступ до вказаних речей, в тому числі до виробів із золота, оскільки відповідач її не впускає в будинок. Таким чином, вважає, що належним способом захисту її права власності на зазначені золоті прикраси є звернення до суду з вимогами про зобов`язання відповідача повернути зазначені ювелірні вироби.

Вказувала на те, що позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, натомість домовленості з відповідачем про поділ їх спільного майна не досягла, а тому звернулась до суду з даним позовом та, з урахуванням останньої редакції позовних вимог, просила визнати майно : транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, транспортний засіб марки MERSEDES SPRINTER 311, транспортний засіб марки CHEVROLET VOLT, кошти від реалізованої квартири, відповідно до договору купівлі - продажу від 22.04.2022 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої становить 45800,00 дол. США, еквівалент у гривнях 1 309 620,00 грн спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Поділити майно, набуте за час перебування у шлюбі, наступним чином: виділивши ОСОБА_2 транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , вартістю 727 750,00 грн ;

виділивши ОСОБА_1 транспортний засіб марки MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_2 ., вартістю 369 247,00 грн., транспортний засіб марки CHEVROLET VOLT, номер кузова шасі НОМЕР_3 , вартістю 479 250,00 грн, де загальна вартість транспортних засобів становить 848 497,00 гривень;

провести ОСОБА_2 компенсацію вартості спільних авто в розмірі 120 747,00 грн за рахунок ОСОБА_1 ;

кошти від реалізованої квартири, відповідно до Договору купівлі - продажу від 22.04.2022 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 45 800 дол. США, еквівалент у гривнях 1 309 620,00 грн поділити порівну між подружжям, шляхом проведення на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за рахунок ОСОБА_1 в розмірі 22 900,00 дол. США, еквівалент у гривнях 654 810,00 грн;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути вироби з золота (золотий ланцюжок - 5,35 грам, золотий ланцюжок - 8,36 грам, золота підвіска -0,52 грам, золотий перстень - 2,7 грам, золоті сережки - 2,55 грам, золотий браслет - 2,42 грам, золота каблучка - 3,94 грам, золоті сережки - 3,40 грам) на користь ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути автомобіль.

В обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом посилався на те, що усі транспортні засоби, які є предметом спору були набуті ним за його власні кошти, отриманні від реалізації ним спадкового та подарованого майна. Зокрема, 06.10.2011 року його бабуся ОСОБА_4 подарувала йому двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 , яку він 03.08.2015 року продав за 40 000 доларів, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 після смерті якого він отримав у спадок автомобіль марки Ssang Yong Rexton, який 20.04.2016 року продав за 16000 доларів США, земельну ділянку кадастровий номер :48:001:0185 площею 0,0541га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: м. Чернівці, садівниче товариство «Айва», яку 09.09.2019 року відчужив за 5 000 (п`ять тисяч) доларів США та три 20-ти тонні контейнера на Калинівському ринку, з яких два продав за 14 000 (чотирнадцять) тисяч доларів США. Вказані особисті кошти були ним використані для придбання спірних транспортних засобів, в тому числі автомобіля марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , який у період 25.06.2022 року по 01.07.2022 року забрала ОСОБА_1 разом із реєстраційними документами та безпідставно продовжує утримувати в себе, відмовляючись повертати, оскільки вважає, що факт придбання вказаного автомобіля у період шлюбу вказує на те, що він є їх спільною власністю.

Вважає, що наведені ним доводи з посиланням на відповідні докази доводять придбання автомобіля марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_1 за його особисті кошти, а тому вказане рухоме майно не входить до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, не підлягає поділу.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 повернути належний йому на праві власності автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_1 ; стягнути з відповідачки судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 травня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано транспортні засоби марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на транспортні засоби марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 , виділивши у власність ОСОБА_2 транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , а у власність ОСОБА_1 транспортні засоби марки MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частки в розмірі 103 490 грн (сто три тис. чотириста дев`яносто грн.)

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2600 грн.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути автомобіль відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 15 травня 2023 року в частині визнання транспортних засобів спільною сумісною власністю подружжя та в їх поділу між ними з проведенням компенсації на користь позивачки 103 490 гривень за рахунок відповідача - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 про зобов`язання повернути автомобіль задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги джерела походження коштів за які були придбанні спірні автомобілі, зокрема особисті кошти апелянта, отримані від продажу подарованої бабусею квартири, а також спадщини після смерті батька.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 15 травня 2023 року та визнати кошти від реалізованої квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.2022 року по АДРЕСА_1 вартістю 45800 дол.США ( 1 309 620 грн) спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_1 та поділити ці кошти в рівних частках між сторонами. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути їй вироби з золота.

В решті рішення суду залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення всіх обставин справи. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що грошові кошти від продажу квартири були витрачені у період з лютого по червень 2022 року на потреби сім`ї. Кошти за квартиру, яка була придбана та продана під час шлюбу є також спільною сумісною власністю подружжя, отже апелянт має право на цих коштів. При цьому апелянт посилається на те, що позика коштів у матері чоловіка є фіктивною і про таку позику їй, як дружині, не було відомо і письмової згоди на це вона не надавала. Посилається на те, що квартира спірна була придбана за спільні кошти подружжя, які були в банківській скринці та кошти, що зберігалися вдома.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги її пояснення та безпідставно відмовив у поверненні золотих прикрас, при цьому врахував пояснення ОСОБА_1 , що йому невідоме їх місце знаходження.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що предметом спору є транспортні засоби марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 , грошові кошти отриманні від продажу квартири, а також ювелірні вироби.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 22.02.2022 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_4 . Пунктом восьмим вказаного договору передбачено, що договір вчиняється за згодою чоловіка продавця - ОСОБА_1 , справжність підпису якого на заяві в порядку ст.ст. 60, 65 СК України посвідчена нотаріально.

Судом встановлено, що відчуження квартири АДРЕСА_4 відбулось в період шлюбу та за згодою іншого з подружжя, дійсну ціну продажу вказаної квартири належними та допустимими доказами сторонами не доведено.

Також, не встановлено наявності коштів за продаж спірної квартири, які підлягають поділу. Зокрема, відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 01.03.2023 року №20.1.0.0.0/7-230228/34587 на ім`я ОСОБА_1 договір сейфової скриньки не відкривався, інформацію про наявність такої скриньки в інших банківських установах, а також про відкриття останнім банківських рахунків на яких обліковуються кошти від продажу квартири сторонами не надано та про витребування такої інформації вони та їх представники не клопотали.

В період шлюбу позивач за первісним позовом ОСОБА_1 02.02.2022 року здійснила митне оформлення (розмитнення) ввезеного з-за кордону на територію України транспортного засобу марки CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 .

Крім того, згідно копій свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в період шлюбу, а саме 12.09.2018 року за відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 було зареєстровано транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , а також 02.09.2015 року малотонажний вантажний фургон марки MERSEDES SPRINTER 311, д.н.з. НОМЕР_2 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У ст.15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію.

Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом спору є транспортні засоби марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 , грошові кошти отриманні від продажу квартири, а також ювелірні вироби.

З копії договору купівлі-продажу від 22.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 продала ОСОБА_6 за 510000 грн квартиру АДРЕСА_4 , договір вчинено за згодою чоловіка продавця - ОСОБА_1 .

Позивач та відповідач визнають той факт, що квартира набута ними в період шлюбу, натомість відповідач ОСОБА_1 зазначає, що придбав квартиру за позичені у матері кошти, а позивач ОСОБА_1 вказує, що на придбання зазначеної квартири були витрачені їх спільні кошти.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії розписки від 30.07.2020 року ОСОБА_1 одержав у борг від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 36000 доларів США для придбання нерухомості в м.Чернівцях. Вказані кошти зобов`язувався повернути до 30.07.2022 року. В матеріалах справи також міститься розписка від 20.06.2022 року про повернення боргу в розмірі 17500 доларів США.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивач за первісним позовом просила поділити грошові кошти в сумі 45800 доларів США, відповідач зазначав, що за наслідками продажу квартири були отримані кошти в сумі 43000 доларів США та вказані грошові кошти витрачені на повернення боргу та інші потреби сім`ї.

Судом першої інстанції не встановлено, а позивачем ОСОБА_1 не доведено наявності коштів за продаж спірної квартири, які підлягають поділу. Так, відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 01.03.2023 року №20.1.0.0.0/7-230228/34587 на ім`я ОСОБА_1 договір сейфової скриньки не відкривався, інформацію про наявність такої скриньки в інших банківських установах, а також про відкриття останнім банківських рахунків на яких обліковуються кошти від продажу квартири сторонами не надано.

Належними та допустимими доказами не спростовано посилання ОСОБА_1 та покази ОСОБА_7 про те, що ним було повернуто частину коштів від продажу квартири в якості боргу за розпискою від 30.07.2020 року, що підтверджено копією розписки від 20.06.2022 року.

Зазначеного апелянтом ОСОБА_1 не спростовано.

З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу позивач за первісним позовом ОСОБА_1 02.02.2022 року здійснила митне оформлення (розмитнення) ввезеного з-за кордону на територію України транспортного засобу марки CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 .

З копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу у період шлюбу, 12.09.2018 року за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , а 02.09.2015 року за ним зареєстровано малотонажний вантажний фургон марки MERSEDES SPRINTER 311, д.н.з. НОМЕР_2 .

В судовому засіданні сторони та їх представники визнали той факт, що всі три транспортні засоби були придбані в період шлюбу на підставі оплатних правочинів, натомість будь-яких письмових доказів на підтвердження укладення відповідних правочинів не надали.

ОСОБА_1 - позивачем за зустрічним позовом долучено до матеріалів справи докази набуття ним у власність внаслідок спадкування та дарування рухомих і нерухомих речей, а також їх відчуження на користь третіх осіб, що на його думку підтверджує придбання спірних транспортних засобів за його особисті кошти.

Колегія суддів наголошує, що тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2011 року ОСОБА_4 (бабуся відповідача ОСОБА_1 ) подарувала йому двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 , яку він 03.08.2015 року продав за 149175грн, що підтверджено договором дарування від 06.102011 року та договором купівлі-продажу від 03.08.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , після смерті якого він отримав у спадок автомобіль марки Ssang Yong Rexton, який, як зазначає апелянт ОСОБА_1 20.04.2016 року продав за 16000 доларів США, однак жодних доказів на підтвердження відчуження автомобіля за такою ціною матеріали справи не містять і апелянтом не надано.

Також спадковим майном була земельна ділянка площею 0,0541га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: м. Чернівці, садівниче товариство «Айва», яку відповідно до договору купівлі-продажу від 09.09.2019 року ОСОБА_1 відчужив за 59 000 грн та три 20-ти тонні контейнера на Калинівському ринку, з яких два продав, що підтверджено біржовими контрактами купівлі-продажу від 30.06.2017 року в яких договірна вартість майна зазначена 1000 грн за кожен із контейнерів.

Як зазначає апелянт ОСОБА_1 , вказані особисті кошти були ним використані для придбання спірних транспортних засобів, в тому числі автомобіля марки HYUNDAI TUCSON.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що подароване та успадковане майно відповідач ОСОБА_1 відчужив 03.08.2015 року, 30.06.2017 року, 09.09.2019 року. Спірні транспортні засоби набуті 02.09.2015 року, 12.09.2018 року, 02.02.2022 року, при цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказані транспортні засоби були набутті ОСОБА_1 за його особисті кошти і не в інтересах сім`ї.

Належних та допустимих доказів на спростування цього апелянтом ОСОБА_8 не надано. Апелянт не навів обґрунтовані докази на підтвердження того, що він витратив саме свої особисті кошти саме на це конкретне майно, зважаючи на те, що його набуття відбувалося у період шлюбу.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Суд першої інстанції зауважив, що звертаючись до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_1 не ставив вимоги про визнання спірного автомобіля марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 його особистою приватною власністю.

З висновку автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу встановлено, що вартість транспортного засобу марки MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 становить 330220 грн, транспортного засобу марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 - 700660 грн та CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 4739360 грн.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції виділив у власність ОСОБА_2 транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, а у власність ОСОБА_1 транспортні засоби марки MERSEDES SPRINTER та CHEVROLET VOLT зі стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості її частки у вказаному спільному рухомому майні в розмірі 103490 грн.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 просила зобов`язати відповідача повернути їй вироби з золота : золотий ланцюжок - 5,35 грам, золотий ланцюжок - 8,36 грам, золота підвіска -0,52 грам, золотий перстень - 2,7 грам, золоті сережки - 2,55 грам, золотий браслет - 2,42 грам, золота каблучка - 3,94 грам, золоті сережки - 3,40 грам.

Відмовляючи в цій частині позову, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем не доведено, що відповідні ювелірні вироби знаходяться у відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась із заявою про вчинене кримінальне правопорушення по факту викрадення товарів з торгового місця на Калинівському ринку та ювелірних виробів. Відомостей про результати розгляду вказаної заяви матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та апеляційної скарги ОСОБА_1 є аналогічними тим доводам, які були викладені в їх позовах та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 25 вересня 2023 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк