ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8404/23 Справа № 201/8568/22 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О.А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06 березня 2009 року між ним та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. У період шлюбу у сторін народились двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із тим, що сімейне життя між сторонами не склалось, відповідач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення з позивача аліментів на утримання їх наповнолітніх дітей. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто вказані аліменти на утримання дітей. У2014 році у його колишньої дружини ОСОБА_3 був роман із іншим чоловіком, про що вона його повідомила. Враховуючи, що у відповідачки під час їхнього шлюбу були стосунки із іншим чоловіком, про які вона позивачу розповіла, у позивача закралась думка, що батьком їхньої молодшої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інша людина. Позивач звернувся до Медико-генетичного центру «Мама папа» задля проведення аналізу ДНК на батьківство. 26 жовтня 2022 року позивачем було отримано результат дослідження №36405 (дата відбору матеріалу 17 жовтня 2022 року) відповідно до якого між батьком Яланським В`ячеславом та Яланською Веронікою комбінований індекс батьківства - 0, ймовірність батьківства - 0. Дане дослідження підтвердило факт того, що позивач не є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач намагався спілкуватися з відповідачкою, з`ясувати вказане питання особисто, але ситуація не змінилася. Відповідач з цього приводу не йде на контакт, належного спілкування між сторонами немає. Позивач вважає, що зараз виключення відомостей стосовно нього в актовому записі про народження вказаної дитини захистить і його і саму дитину, забезпечить належну реалізацію прав і свобод цієї дитини, належне виховання та лікування. Тому позивач просив виключити відомості про батька ОСОБА_2 з актового запису №163, складеного 26 січня 2016 року, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2023 року позов задоволено. Вирішено виключити відомості про батька ОСОБА_2 з актового запису №163, складеного 26 січня 2016 року, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн, а всього 7992,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення шляхом виключення з мотивувальної частини відомостей: «Відповідач викладені в позові обставини фактично визнала», «Як стверджує позивач (і з цим погоджується відповідач), у 2014 році у його колишньої дружини ОСОБА_3 був роман із іншим чоловіком, про що вона його повідомила та навіть намагалась здійснити суїцид.» та «Згідно позиції позивача, з якою погодилася відповідачка, у 2014 році у його колишньої дружини ОСОБА_3 був роман із іншим чоловіком, про що вона його повідомила та навіть намагалась здійснити суїцид». Також відповідачка просить здійснити розподіл судових витрат, відмовивши у їх відшкодуванні відповідачу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткової зміни та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 06 березня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб за актовим записом №160, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.03.2009 (а.с. 14).

У період шлюбу в сторін народились двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №1469, складений 22 вересня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №163, складений 26 січня 2016 року Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) (а.с. 15, 16).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року в справі №201/2498/21 задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вирішено розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 06 березня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №160. Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_3 залишити « ОСОБА_7 ». Стягнено з ОСОБА_2 аліменти на утримання його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_3 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 28.05.2021 до досягнення дітьми повноліття. Рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі 908,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане вище рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Відповідно до висновку експерта №740, складеного 31 березня 2023 року експертом КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР за результатами проведення судово-медичної експертизи (методом молекулярно-генетичного аналізу геномної ДНК людини), батьківство ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключається (а.с. 61-62).

Також встановлено, що ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_8 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу 12.08.2022 року, що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 13.07.2023 року (а.с. 105).

Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка писана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком плини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення плису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Виходячи з викладеного, враховуючи висновки проведеної експертизи, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та виключення відомостей про батька ОСОБА_2 з актового запису №163 від 26 січня 2016 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Частинами першою та другою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Предметом спору у даній справі є оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що установлення місцевим судом визнання відповідачкою ОСОБА_1 доводів позивача ОСОБА_2 , що «у 2014 році у його колишньої дружини ОСОБА_3 був роман із іншим чоловіком, про що вона його повідомила та навіть намагалась здійснити суїцид», - є безпідставним та недоведеним.

Згідно змісту письмового звернення відповідачки щодо визнання позову про оспорювання батьківства, відповідачка зазначених вище обставин щодо роману з іншим чоловіком та намагання здійснити суїцид - не визнавала (а.с. 32-33), у судових засіданнях особисто участь не приймала та відповідних пояснень не надавала; викладене підтверджується письмовими матеріалами справи.

Твердження місцевого суду щодо визнання відповідачкою доводів позивача, що «у 2014 році у його колишньої дружини ОСОБА_3 був роман із іншим чоловіком, про що вона його повідомила та навіть намагалась здійснити суїцид», - є недоведеними, не впливають на результат розгляду даної цивільної справи по суті, тому не можуть бути встановлені у судовому рішенні і підлягають виключенню з мотивувальної частини.

Таким чином, рішення місцевого суду підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини твердження щодо визнання відповідачкою ОСОБА_1 доводів позивача ОСОБА_2 , що «у 2014 році у його колишньої дружини ОСОБА_3 був роман із іншим чоловіком, про що вона його повідомила та навіть намагалась здійснити суїцид».

Колегія звертає увагу, що на вказані вище факти позивач посилався, зокрема, у своїй позовній заяві; отже, зазначення таких фактів в оскаржуваному судовому рішенні саме як доводів позивача відповідає змісту позовної заяви (а.с. 2-5).

Окрім того, частиною першою статті 142 ЦПК України установлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідачка 17 січня 2023 року подала до місцевого суду клопотання, в якому, зокрема, визнала позовні вимоги, зазначивши, що згодна на виключення відомостей про батька з актового запису (а.с. 32).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року закрито підготовче провадження по справі і призначено справу до розгляду по суті (а.с. 71-72).

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті та задоволення позовних вимог, ОСОБА_2 підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 496,20 грн.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 496,20 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач на підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу до ухвалення місцевим судом рішення долучено до матеріалів справи копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 13.06.2022 року серії АЕ №1147867 (а.с. 47), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 49), копію акту надання послуг №2/01 від 12.01.2023 року (а.с. 48).

Згідно змісту акту надання послуг №2/01 від 12.01.2023 року, адвокатом Гонцовою Є.Д. були надані наступні послуги: визначення правової позиції, порядку захисту порушених прав, складення та подання до суду позовної заяви, вартістю 7000,00 грн. (а.с. 48).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Гонцовою Є.Д. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи.

Відповідачка до суду першої інстанції подала клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, виконані роботи адвокатом, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (а.с. 32-33).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги незначну складність справи та зміст позовної заяви, яка містить одну вимогу; враховуючи також відсутність детального розрахунку судових витрат із зазначенням витраченого адвокатом часу на складання позовної заяви, колегія дійшла висновку, що понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі 7000,00 грн. не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягають зменшенню та стягненню на користь ОСОБА_2 у розмірі 3000,00 грн.

Отже, з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову (50%) на суму 496,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а всього 3496,20 грн. .

Колегія звертає також увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 (провадження №6122131 св 19).

Оскільки позовні вимоги у даній справі задоволені, судові витрати відповідачки на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в розмірі 1488,60 грн. покладаються на неї.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, допустив порушення норм процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає частковій зміні та скасуванню в частині розподілу судових витрат з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині мотивів, з яких виходив суд під час прийняття оскаржуваного рішення, а також в частині розподілу судових витрат. Тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні та частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини твердження щодо визнання відповідачкою ОСОБА_1 доводів позивача ОСОБА_2 , що «у 2014 році у його колишньої дружини ОСОБА_3 був роман із іншим чоловіком, про що вона його повідомила та навіть намагалась здійснити суїцид».

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 992,40 грн., а також витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн, а всього 7992,40 грн. скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати у розмірі 3496 (три тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) 50% судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №9 від 01.11.2022 року на суму 992,40 грн, виданої АТ "Банк Кредит Дніпро», на поточний рахунок: UA0004629, отримувач: ГУК у Дн-кiй обл/Собор.р/22030101, код отримувача: 37988155.

В іншій оскаржуваній частині рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова