Дата документу 04.10.2023
Справа № 334/8916/23
Провадження № 2-о/334/396/23
УХВАЛА

про повернення заяви

04 жовтня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В.,

розглянувши заявуОСОБА_1 , заінтересована особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над ним опіку та призначити його опікуном заявника.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява подається до суду в письмовій формі і підписується заявником або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, що зазначено у частині другій статті 175 ЦПК України

Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги..

Відповідно до статті 2 СК України цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання; сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком; сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Відповідно до частин другої та третьої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа.

В заяві зазначено, що ОСОБА_2 є вітчимом заявника, оскільки його мати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають однією сім`єю та не перебувають у шлюбі між собою.

Відповідно до норм СК України вітчим та пасинок мають взаємні права та обов`язки. Проте, вітчимом єчоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати і дитина постійно проживають однією сім`єю. Перебування у шлюбі з матір`ю дитини є обов`язковою умовою набуття особою статусу вітчима. Такий висновок випливає з контексту статті 268 СК України, згідно з якою особа може бути звільнена від утримання пасинка або падчерки у разі негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини. Отже, проживання особи з батьком (матір`ю) дитини у фактичних шлюбних відносинах не створює в неї прав та обов`язків мачухи або вітчима.

За таких обставин суддя дійшов висновку про те, що заявник ОСОБА_1 не є членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_2 , а отже не є особою, якій частиною третьою статті 296 ЦПК України надане право на звернення до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.1972 № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» судам було роз`яснено, що справа про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених у статті 256 ЦПК України. Заява повинна відповідати вимогам статей 137 і 257 ЦПК України. Якщо під час розгляду справи буде встановлено, що заява подана неправомочною особою, суд повинен, не закриваючи провадження в справі, обговорити питання про заміну неналежного заявника належним, виходячи з вимог статті 105 ЦПК України.

Дійсно, відповідно до статті 105 ЦПК України (1963 року) суд, встановивши під час розгляду справи, що позов пред`явлений не тією особою, якій належить право вимоги, може за згодою позивача, не припиняючи справи, допустити заміну первісного позивача належним позивачем. Проте, нормами чинного ЦПК України (2004 року) така можливість не передбачена.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, вказана заява підписана особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим її необхідно повернути заявнику.

Керуючись статтями 175, 185, 260, 294, 296 ЦПК України, суддя

постановив:

заяву повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається http://court.gov.ua/fair.

Суддя М.В. Фетісов