Справа № 717/301/23
Номер провадження2/717/73/23
27.04.2023 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого - судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Ковальчук А.А.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася,
законний представник позивача ОСОБА_1 - в судове засідання з`явився;
представник законного представника позивача ОСОБА_2 - в судове засідання з`явилася;
представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради - в судове засідання не з`явився;
відповідач ОСОБА_3 - в судове засідання не з`явилася.
Законний представник позивача ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, в якій просить:
ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо її дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданий законним представником позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування служба в справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, суд, -
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки і піклування - служба у справах дітей Чернівецької міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Служби в справах дітей та подали відповідний висновок.
Відповідач ОСОБА_3 викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте не з`явилася в судове засідання.
Суд ухвалив залучити до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Служба в справах дітей Чернівецької міської ради.
Суд ухвалив розгляд справи проводити заочно та ухвалити заочне рішення.
Інші заяви та клопотання не надходили.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Законний представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав повністю та пояснив, що відповідачка з 2019 року не займалася вихованням дитини, не цікавилася її життям. Після розірвання шлюбу з відповідачкою дитина проживала в смт. Кельменці з нею, а він повністю матеріально їх утримував. Коли їх позбавили житла, то він вирішив забрати дитину до себе і рішенням суду було визначено місце проживання дитини з ним. Після цього вона один раз приїжджала до дитини, коли він вів дитину до репетитора, і ще один раз приїхала, але дочка категорично відмовилася до неї виходити. Після того, вона з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, не сплачує аліменти і має заборгованість по сплаті аліментів приблизно 60 тисяч грн. вони з дитиною не змінювали місце проживання, не змінювали номери телефонів, але відповідачка не телефонує до дитини і до нього та не цікавиться взагалі життям дитини, повністю вихованням та матеріальним утриманням дитини займається він, тому відповідачка бути позбавлена батьківських прав.
Представник законного представника позивача ОСОБА_2 позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач, як мати позивача не бере участі у вихованні дитини взагалі. Вона фактично відсутня в житті дитини, натомість дитину виховує та повністю матеріально забезпечує її законний представник - батько. Відповідачка взагалі не спілкується з дитиною і не намагається спілкуватися, вона фактично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що є відповідно до ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав. Тому задля забезпечення інтересів дитини є необхідність і підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б підтверджували, що в результаті психічних розладів, тяжкої хвороби або іншої поважної причини відповідачка не могла виконувати сімейні обов`язки. Тим більше відповідно до ст.3 Закону України « Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. На даний час не існує рішення суду, яким би відповідачка була визнана недієздатною, тобто відповідачці нічого на даний час не перешкоджає виконувати свої батьківські обов`язки. Крім того, СК України передбачений механізм поновлення батьківських прав у випадку зміни поведінки та ставлення до виконання батьківських обов`язків того з батьків, хто був позбавлений таких прав.
Дитина ОСОБА_1 пояснила в судовому засіданні, що мати з нею не спілкувалася з 2019 року. Мати не телефонує до неї, не приїжджає, не допомагає матеріально, взагалі не спілкується з нею. Вона підтримує позов та бажає щоб мати була позбавлена батьківських прав.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю дитини - позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та заочним рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області по справі № 717/624/19.
Відповідач не займалася та не займається вихованням своєї дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2019 року, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний стан, матеріально дитину не підтримує, а також ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджується вказаним вище рішенням суду, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.05.2021 року по справі № 727/1793/21, розрахунками заборгованості зі сплати аліментів по ВЛ № 727/1793/21, характеристикою Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів технологічного профілю №33 від 08.02.2023 року № 66, висновком за результатами психологічної діагностики ОСОБА_1 від 13.05.2019 року, актом обстеження житлово-побутових умові від 14.05.2019 року, актом оцінки потреб сім`ї/особи від 13.05.2019 року №02-05/144, висновком органу опіки та піклування Чернівецької міської ради, оформленого як додаток до рішення виконавчого комітету міської ради від 11.04.2023 року № 212/8.
Суд вважає, що своєю умисною бездіяльністю відповідач порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідач порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав.
Судом встановлено, що відповідачка не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Суд враховує висновок Служби в справах дітей Чернівецької міської ради без зазначення позиції щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки та вважає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Дані висновки зазначені в Постанові Пленуму Верховного Суду України 30.03.2007 N 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».
Відповідно до ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідачка не надала суду доказів, які б підтверджували ту обставину, що він на належному рівні виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитину матеріально відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. ст. 141, 150 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст.3 Закону України « Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
В порушення ст. 81 ЦПК України відповідачка та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору не надали суду жодного доказу, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували ту обставину, що відповідачка ОСОБА_3 визнана у встановленому законом порядку недієздатною або в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини вона не може виконувати сімейного обов`язку по вихованню та матеріальному утриманню дитини ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 , поданий законним представником позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Служба в справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 слід задовольнити повністю, а саме: слід позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 1073 гривні 60 копійок судових витрат у вигляді судового збору.
На підставі ст. ст. 15, 141, 150, 164-166, 180-183 СК України, керуючись ст. ст. 4,12,19,27,48,81,133, 141, 259, 263, 264, 265,280-282 ЦПК України , суд, -
Позов ОСОБА_1 , поданий законним представником позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає в АДРЕСА_1 ) щодо її неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд даного заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.04.2023 року.

Суддя Телешман О.В.