Провадження № 6/127/122/23
УХВАЛА

26 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці заяву Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим 02 лютого 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів житлової субсидії, мотивуючи свою заявою нормами постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2022 року №1041, якою встановлено, що повернення коштів надмірно перерахованої (виплаченої) житлової субсидії здійснюється на рахунок Пенсійного фонду України.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просило відмовити в задоволенні заяви, подавши відповідне клопотання, вказуючи, що реорганізації або ліквідації департаменту не відбулося, боржник сплатив борг та виконавче провадження закінчене, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в управлінні як отримувач субсидії та в акті прийому-передачі даних про одержувачів субсидій по яких прийняте рішення про утримання сум надміру виплачених житлових субсидій не міститься.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, визначеному чинним законодавством. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просив розгляд заяви провести у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що 19 грудня 2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене рішення в справі №127/23639/22 за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надміру виплачених коштів житлової субсидії з 01 жовтня 2021 року по 31 січня 2022 року в сумі 4015, 27 грн, а також 2481,00 грн судового збору.

Рішення набрало законної сили та 02 лютого 2023 року виданий виконавчий лист .

Вказаний лист перебував на примусовому виконанні в Другому ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Киїів), ВП 70962005 та 03 квітня 2023 року виконавче провадження закінчене на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), про що винесена відповідна постанова.

Заявник звернувся до суду та просить заміни сторону виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року в справі №2-7763/10 висловила правовий висновок про застосування норм права, який в силу положень ч.3 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню. Так, вказано, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва ( п.124-130 постанови).

Зважаючи, що виконавче провадження 70962005 закінчене, а заявник не здійснював процесуальних дій щодо його відновлення, відсутні підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження в закінченому провадженні.

Окремо суд звертає увагу, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Отже підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (пункти 37-38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17).

Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 грудня 2021 року в справі №9901/348/19 висловила позицію стосовно публічного правонаступництва органів державної влади.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під ним розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.

Тобто, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому, слід зазначити, що фактичне ( компетеційне) публічне правонаступництво як одна із форм адміністративного (публічного) правонаступництва - це врегульовані нормами права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2022 року № 1041 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України» запроваджено поетапну передачу функцій адміністрування житлових субсидій та пільг від органів соціального захисту населення до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Постанова передбачає, що повноваження з призначення та виплати житлових субсидій і пільг населенню поетапно переходять від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських (у разі їх утворення) рад до органів Пенсійного фонду України.

Так, пунктом 3 цієї постанови зобов`язано Пенсійний фонд України:

з 1 жовтня 2022 року забезпечувати виплату житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;

з 1 грудня 2022 року проводити призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;

продовжити утримання сум надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які прийнято структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах рад, згідно з актами приймання-передачі відповідних справ про одержувачів житлових субсидій.

Тобто органи Пенсійного фонду зобов`язані, зокрема продовжувати утримання сум надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які прийнято структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. На вказане також звертав увагу представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, вказуючи, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в управлінні як отримувач субсидії та в акті прийому-передачі даних про одержувачів субсидій по яких прийняте рішення про утримання сум надміру виплачених житлових субсидій не міститься.

Слід звернути увагу, що п.125-1 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1995 року №848 зі змінами, передбачено, що кошти надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертаються громадянами на рахунок Пенсійного фонду України. Кошти минулих бюджетних періодів, які повернулися на рахунок Пенсійного фонду України, не пізніше 10 числа місяця, що настає після закінчення кварталу, та не пізніше 26 грудня поточного року повертаються на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в Казначействі. Повернуті кошти Мінсоцполітики використовує з дотриманням бюджетного законодавства.

Наразі вказані норми регулюють лише новий порядок перерахування коштів на відміну від попереднього порядку, врегульованого цією ж нормою в попередній редакції.

З огляду на викладене, заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області 02 лютого 2023 року в справі №127/23639/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 26.04.2023.

Суддя: