КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8003/2023
справа №367/553/16-ц
УХВАЛА

24 квітня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ судді-доповідача Поліщук Н.В., суддів Соколової В.В., Шкоріної О.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю стоматологічна клініка "Київ Дент" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного підприємства Український інститут інтелектуальної власності про визнання свідоцтва про право власності на знак в частині визначення власників свідоцтв, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_1» (Індекс міжнародної класифікації кл.44: Зуболікування; лікарні; лікарні приватні; лікарська (медична) допомога; поліклініки) на підставі пункту в статті 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА «КИЇВ ДЕНТ» право власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_1» (Індекс міжнародної класифікації кл.44: Зуболікування; лікарні; лікарні приватні; лікарська (медична) допомога; поліклініки), встановивши, що єдиним власником свідоцтва є Товариство з обмеженою відповідальністю СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА «КИЇВ ДЕНТ».

Зобов`язано Державне підприємство Український інститут інтелектуальної власності видати нове свідоцтво про право власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_1» (Індекс міжнародної класифікації кл.44: Зуболікування; лікарні; лікарні приватні; лікарська (медична) допомога; поліклініки) єдиному власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА «КИЇВ ДЕНТ».

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного підприємства Український інститут інтелектуальної власності судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Державною організацією "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" 24 березня 2023 року подано апеляційну скаргу, яка одночасно містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що 28 жовтня 2022 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №943-р визначено Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" суб`єктом, що виконує функції Національного органу інтелектуальної власності та припинення їх виконання Державним підприємством "Український інститут інтелектуальної власності".

Вказує, що функції національного органу інтелектуальної власності, які виконував Український інститут інтелектуальної власності відповідно до вказаного розпорядження з 08 листопада 2022 року перейшли від Українського інституту інтелектуальної власності до Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій.

Вказує, що 23 лютого 2023 року державною організацією "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" отримано лист ТОВ СТОМАТОЛОГІЧНОЇ КЛІНІКИ "КИЇВ ДЕНТ" з вимогою виконати рішення від 01 листопада 2021 року.

Просить поновити строк з підстав, що про існування оскаржуваного рішення скаржник дізнався 23 лютого 2023 року.

Дослідивши матеріали справи суд робить такі висновки.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі значним спливом періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України" від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Каракуця проти України" зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у справі у справі "Пономарьов проти України" зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Установлено, що 01 листопада 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення. Повний текст оскаржуваного рішення складено 01 листопада 2021 року. У єдиному державному реєстрі судових рішень повний текст оскаржуваного рішення оприлюднено 08 листопада 2021 року.

Матеріали справи свідчать про те, що ДП "Український інститут інтелектуальної власності" обізнано про наявність позову у Ірпінському міському суді Київської області та приймало участь у розгляді справи.

Вказана обставина підтверджується вчиненням відповідачем процесуальних дій, таких як: подання клопотань (том 1 а.с. 53, 92), подання заперечень проти позову (том 1 а.с. 63), подання пояснень (том 1 а.с. 136), отриманням судових повісток.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №943-р від 28 жовтня 2022 року визначено, що Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Скаржник вказує, що Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" як компетенційний (функціональний) правонаступник Державного підприємтсва "Український інституту інтелектуальної власності" в частині виконання ним функцій Національного органу інтелектуальної власності звертається до апеляційного суду із вказаною скаргою.

Відповідно до частини 2 статті 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

З матеріалів справи не убачається, а скаржником не наведено передбачених частиною 2 статті 358 ЦПК України обставин, відповідно до яких у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення суд мав би вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Беручи до уваги, що вчинені дії та наслідки їх вчинення у відповідні строки так само обов`язкові для правонаступника, суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення і особа, яка подає апеляційну скаргу (її правонаступник), була належним чином обізнана про наявність спору у Ірпінському міському суді Київської області.

Керуючись ст.ст. 3, 126, 312, 358 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.В. Соколова

О.І. Шкоріна