Справа № 481/1679/23
Провадж.№ 2/481/359/2023

У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

21.09.2023 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фермерського господарства «Агро 1» (, 55636, Миколаївська область, Баштанський район, с. Майорівка) про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

20.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Фермерського господарства «Агро 1» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, пред`явником при зверненні до суду повинні бути дотриманні вимоги статей 175-177 ЦПК України.

Водночас, встановлено, що дана позовна заява подана з порушенням вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відповідному співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць установлено у розмірі 2684 гривні.

Тобто, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовною вимогою немайнового характеру у розмірі 1073,60 гривні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Як вбачається з позовної заяви, ціна позову складає 449928 гривень, тобто один відсоток ціни позову становить 4499,28 гривень.

ОСОБА_1 у прохальній частині позову просив розстрочити сплату судового збору до кінця завершення судового розгляду, посилаючись на те, що він отримує заробітну плату у розмірі, яка не дає йому можливості сплатити судовий збір за подання вказаного позову.

Розглянувши клопотання позивача про розстрочку сплати судового збору, приходжу до таких висновків.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 136 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, довідка про доходи з податкового органу (центру зайнятості), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням вимог ст. 136 ЦПК України, суд не вправі вчиняти дії, щодо відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору, передбачені ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Як вбачається із матеріалів наданих до позовної заяви, позивачем на підтвердження своїх доводів про розстрочку сплати судового збору не додано доказів розмір доходу позивачі як за попередній календарний рік, так і за поточний рік, тоді як безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Тому приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання позивачки про розстрочку сплати судового збору необхідно відмовити.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 20.09.2023 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2000,00 грн.

Тобто позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 3572,28 гривень (5572,28-2000,00).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, дану позовну заяву слід залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків, протягом якого позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору в розмірі 3572,28 грн.

Крім того, позивач у позовній заяві, посилаючись на вимоги ст.149, 150 ЦПК України просить накласти арешт в сумі (449928+2000+5000=456928) 449928 грн. на майно відповідача ФГ «Агро 1» , за місцем його розташування: 55636, Миколаївська область, Баштанський район, с. Майорівка.

Суд роз`яснює наступне.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно вимог ч.6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частина 10 ст. 153 ЦПК України зазначає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вимога про забезпечення позову належним чином не оформлена, порушено вимоги ч.1 ч.6 ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 4, 175, 176, 177, 184, 185, 260 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агро 1» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки свого позову. Інакше позовна заява вважатиметься не поданою і буде їй повернута.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя Вжещ С.І.