Номер провадження: 22-ц/813/2388/23
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» - адвоката Іскри Світлани Леонідівни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба Максима Петровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності. Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Лимарської районної державної адміністрації Гриб М.П про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м.; скасувати запис про право власності № 37889296 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; встановити порядок виконання рішення суду, шляхом скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» на вказану квартиру (т. 1, а.с. 2-17).

27 липня 2021 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності задоволено. Вирішено визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максима Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» права приватної власності на належне ОСОБА_1 майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м; скасувати запис про право власності № 37889296 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максима Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на належне ОСОБА_1 майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м, за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП»; встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м, яка була проведена на підставі рішення державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максима Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 25.08.2020 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, у розмірі 1091,91 грн; стягнути з Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, у розмірі 1091,91 грн (т. 1, а.с. 185-198).

15 грудня 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» - адвокат Іскра Світлана Леонідівна направила до Одеського апеляційного суду засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року. представник апелянта не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Представник апелянта виклав обставини справи та звернув увагу на те, що станом на 27.07.2021 року розгляд справи перебував на стадії підготовчого провадження та, водночас, в матеріалах справи знаходилося клопотання представника відповідача про витребування доказів, яке не було розглянуте судом першої інстанції. При цьому представник апелянта зауважила, що 16 листопада 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень було опубліковано одразу три судових рішення по даній справі, датованих 27.07.2021 року, а саме: ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів, ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 27 червня 2021 року, а також рішення по суті розгляду справи. Представник апелянта вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів, не врахував, що попередньо ухвалою від 04.11.2020 року витребувано копію реєстраційної справи у неналежного суб`єкта державної реєстрації, тобто, як зазначає представник апелянта, дана ухвала є невиконаною, а також не врахував той факт, що обидві сторони обґрунтовують свої правові позиції саме документами, що містяться в матеріалах реєстраційної справи, однак в силу ч. 6 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не мають змоги самостійно надати до суду ці документи в якості доказів. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на п. 2.12 іпотечного договору та водночас не взявши до уваги положення п. 2.2.2. розділу 2 договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 27.02.2019 року, дійшов помилкового висновку про порушення норм іпотекодержателем своїх зобов`язань за цими договорами. При цьому, на думку представника апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що на іпотечне майно поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не відповідає дійсності, оскільки на момент реєстрації права власності на це майно за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором була рефінансована в національну валюту - гривню, а факт постійного місця проживання боржника в іпотечній квартирі та відсутності у нього іншого нерухомого майна не було підтверджене. З огляду на викладене, представник апелянта просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2021 року, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» понесені судові витрати (т. 2, а.с. 1-18).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

11.07.2023 на електронну пошту апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що його представника було мобілізовано в зв`язку з введенням воєнного стану. Аналогічні за змістом клопотання ОСОБА_1 направляв до апеляційного суду 06.04.2023 та 19.10.2022.

Апеляційний суд відхиляє клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи від 11.07.2023 з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Стадія апеляційного розгляду справи має відповідні процесуальні особливості, що, в тому числі, полягає в можливості розглянути справу за наявними матеріалами справи за відсутності сторін. Учасникам провадження на стадії апеляційного перегляду справи надається повний об`єм процесуальних прав на подання відзиву, відповіді на відзив, додаткових пояснень, клопотань тощо. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Апеляційна скарга перебуває в провадженні апеляційного суду впродовж тривалого часу. Учасники провадження мали достатньо часу для реалізації їх процесуальних прав, в тому числі на залучення нового представника до участі в справі, враховуючи, що судові засідання в справі неодноразово відкладались (в тому числі за клопотаннями позивача). Мобілізація представника сторони не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Інших поважних причин необхідності відкладення розгляду справи позивач не зазначив. Тому апеляційний суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що умовами Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, від 13.06.2008 року та Договору про внесення змін №1, від 15.07.2008 року, сторонами було передбачено можливість задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом продажу останнім від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі, на підставі договору купівлі-продажу. Проте, відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», не було здійснено продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі, на підставі договору купівлі-продажу, а було здійснено перереєстрацію предмета іпотеки на своє ім`я.

Передбачених законодавством документів реєстратору Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» для здійснення перереєстрації спірної квартири надано не було.

Також суд першої інстанції критично оцінив надану реєстратору оцінку майна, оскільки вона містить недоліки, а також вказав, що всупереч вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 25 грудня 2015 року, № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, реєстратору не було подано іпотекодержателем належних відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності.

Також, відповідачами до суду не було надано ні ксерокопії, ні оригіналу для огляду, належно складеної довідки, яка б містила відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів, для проведення відповідної державної реєстрації спірної квартири.

Тому суд дійшов висновку, що у державного реєстратора Гриб М.П. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на належну позивачу квартиру.

Окрім того, судом першої інстанції було встановлено, що на момент вчинення реєстраційної дії в рамках процедури звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вказана квартира була єдиним місцем постійного проживання позивача, оскільки останній не має у власності іншого приміщення пристосованого для проживання, чим було порушено приписи п.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07.06.2014.

Також суд першої інстанції зазначив, що у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-IV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

З врахуванням вказаних висновків суд першої інстанції вирішив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Фактичні обставини справ

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу, від 13.06.2008 року, ОСОБА_1 набув права власності на квартиру АДРЕСА_2 (т. 1, а.с.25). На підставі вказаного договору купівлі-продажу, від 13.06.2008 року, було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1, а.с.26).

13.06.2008 між ОСОБА_1 та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір кредиту № 023-в/47 на придбання нерухомого майна, відповідно до якого, Банк надав у тимчасове користування грошові кошти, у розмірі 96 000,00 доларів США на строк з 13.06.2008 до 12.06.2028, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит не пізніше встановленого строку, зі сплатою процентів за користування кредитом, у розмірі 12,5% річних (т. 1, а.с.27-36).

В забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 023-в/47, від 13.06.2008, між ОСОБА_1 та АБ «Факторіал-Банк» 13.06.2008 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачишевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2399, предметом якого стало належне позивачу нерухоме майно, а саме: квартира під АДРЕСА_2 , яка в цілому складається з чотирьох кімнат, загальною площею 69,9 кв. м. у тому числі житловою 51,4 кв. м., придбана на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2392 (т. 1, а. с. 37-39).

13.06.2008 між ОСОБА_1 та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя (з відкладальною умовою), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2400, відповідно до якого, іптекодавець передає, а іпотекодержатель приймає право продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованим в реєстрі за №2397, в забезпечення виконання умов договору кредиту №023-в47 від 13.06.2008 року, укладеного між АТ «Факторіал-Банк» та позивачем (т.1, а.с. 41).

15.07.2008 між ОСОБА_1 та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір про внесення змін № 1 до договору про задоволення вимог іпотекодержателя (з відповідальною умовою), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., від 13.06.2008 (т.1, а.с. 42).

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 27.02.2019 ПАТ «ФІДОБАНК», який є повним правонаступником ВАТ «АКБ «Престиж», ВАТ «Ерсте Банк», АБ «Факторіал Банк», ВАТ «СЕБ Банк» (надалі за текстом - Банк), від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Коваленка О.В., на підставі Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 02.07.2018 № 1836 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» та Наказу ФГВФО, від 02.07.2018 № 257 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» та ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» уклали договір про відступлення прав вимоги, за яким Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 за кредитними договорами та/або договорами поруки, в тому числі за договором кредиту № 023-в/47 від 13.06.2008, а новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим Договором (т.1, а.с. 118-120).

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, від 27.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 112, ПАТ «ФІДОБАНК», який є повним правонаступником ВАТ «АКБ «Престиж», ВАТ «Ерсте Банк», АБ «Факторіал Банк», ВАТ «СЕБ Банк» (надалі за текстом - Банк), від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Коваленка О.В., відступило права вимоги за іпотечними договорами, зазначеними у Додатку 1 до цього договору, а ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» набуло права первісного іпотекодержателя за вказаними іпотечними договорами, в тому числі за договором іпотеки від 13.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачишевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2399 (т.1, а.с. 121-123).

Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 17.09.2020, 20.08.2020 державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максимом Петровичем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53747310 від 25.08.2020, яким було зареєстровано за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» право приватної власності на належне ОСОБА_1 майно - квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 69-71).

Підставою для державної реєстрації стали: поштове рекомендоване повідомлення № 624, від 02.04.2019; вимога про усунення порушення основного зобов`язання № 51/1, від 02.04.2019; договір про відступлення прав за договорами іпотеки № 112, від 27.02.2019; іпотечний договір № 2398, від 13.06.2008, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л.; договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 2400, від 13.06.2008 року, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л.; договір про внесення змін № 1 р. № 2847, від 15.07.2008 року, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л.; договір про внесення змін № 1 р. № 2488, від 15.07.2008 року, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л. (т.1, а.с.69-70).

Нормативно-правова база та оцінка апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця, або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом;

За ч. 1 ст. 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 цього Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору.

За змістом ст. 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором, або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За обставинами даної справи відповідно до Договору іпотеки від 13.06.2008, а саме п. 2.12 відступлення прав за цим Договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Відступлення прав Іпотекодержателем за цим Договором здійснюється за правочином про відступлення прав, який підлягає нотаріальному посвідченню.

За змістом п. 4.1 у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту та/або іпотекодавцем за цим договором, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» у позасудовому порядку шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. За домовленістю сторін у разі порушення умов договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю рекомендованим листом з повідомленням про вручення письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк з дня одержання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги

Якщо протягом встановленого строку, вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки - кв. АДРЕСА_3 , яка в цілому складається з чотирьох кімнат, загальною площею 69,9 кв. м. у тому числі житловою 51,4 кв. м.

В такому випадку Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя є правовстановлюючим документом та правовою підставою для підписання договору купівлі-продажу предмету іпотеки іпотекодержателем.

Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки від 13.06.2008 Іпотекодержатель набуває права продажу від свого імені Предмету іпотеки, незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Договором кредиту вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Договором кредиту строк, суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Договором кредиту строки сум процентів, комісій, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Договором кредиту строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій); у разі смерті Іпотекодавця.

У відповідності до вимог п. 4.3 Іпотечного Договору від 13.06.2008, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: - за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; у позасудовому порядку, на підставі Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя (т. 1, а.с. 38 оборот).

За умовами договору про задоволення вимог іпотекодержателя (з відкладальною умовою) від 13.06.2008, а саме відповідно до п. 2.2 у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору кредиту, сторони домовились про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно буде здійснено шляхом продажу від імені іпотекодержателя предмету іпотеки.

Отже, сторони визначили вид та умови позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ані за умовами договору іпотеки, ані за умовами договору про задоволення вимог іпотекодержателя не передбачений порядок передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Умовами вказаних догорів прямо передбачений лише один позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя - його право продати предмет іпотеки від свого імені будь-якій особі. Відтак, оскільки умовами договору не передбачено переходу права власності на іпотечне майно до іпотекодержателя, тому у державного реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності. Така оцінка суду відповідає положенням ст.ст. 6, 626, 627 ЦК України, які встановлюють можливість сторонам на свій розсуд врегулювати відносини між ними.

Вказане є самодостатньою підставою для задоволення вимог позивача та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширює свою дію й на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаний висновок міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 20.11.2019 в справі № 802/1340/18. Тому відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом. При цьому, апеляційний суд зауважує, що відповідач ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» набув право вимоги до позивача ОСОБА_1 за кредитним договором від 13.06.2008, за умовами якого кредитні кошти надавались саме в іноземній валюті. Відповідно до діючого цивільного законодавства наступний кредитор набуває право вимоги до боржника в такому ж об`ємі, як і первісний кредитор. Тому доводи апелянта щодо того, що він отримав право вимоги до боржника у гривневому еквіваленті в зв`язку з чим на іпотечне майно не розповсюджується дія мораторію відхиляються апеляційним судом.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Зміст і характер спірних правовідносин свідчать про те, що спір у позивача існує саме з набувачем майна, а не державним реєстратором. З огляду на те, що державний реєстратор є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанова ВП ВС від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17).

Вказаний висновок відповідає позиції ВП ВС в постанові від 21.12.2022 в справі № 914/2350/18. За ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича не підлягають задоволенню.

З 16.01.2020 законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про державну реєстрацію права, а отже, спосіб судового захисту шляхом про скасування запису про державну реєстрацію права власності є неналежним способом захисту, а тому не підлягає задоволенню.

За наведених вище обставин, оскільки суд першої інстанції не повній мірі надав оцінку всі обставинам, що мають значення для розгляду даної справи по суті заявленого позову, апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги й скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення по суті справи.

Щодо встановлення порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено та підлягає поновленню, державний реєстратор повинен одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно провести державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем (постанова ВП ВС від 21.12.2022 в справі № 914/2350/18).

Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований чинними законодавством, а тому необхідність окремо встановлювати порядок виконання судового рішення відсутня.

За встановлених вище обставин справи та їх оцінки, наданої апеляційним судом інші доводи апеляційної скарги не впливають на вирішення справи по суті, а тому відхиляються апеляційний судом.

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про часткове задоволення позовних вимог, а також вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» - адвоката Іскри Світлани Леонідівни - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максима Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» права приватної власності на належне ОСОБА_1 майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м.

В задоволенні інших позовних вимог та вимог до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн (одна тисяча дев`яносто одна гривня, 91 коп.).

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький