ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4532/23 Справа № 932/3755/22 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після досягнення повноліття донька продовжує навчання у вищому навчальному закладі у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від відповідача, який є її батьком і має можливість надавати таку допомогу.

Враховуючи зазначене просила суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частки від отриманих доходів, від дня пред`явлення позову та до досягнення 23 років чи до закінчення навчання; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частки від отриманих доходів, за минулий час, з 12.04.2021 до дати пред`явлення позову.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2023 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10 червня 2003 року та свідоцтвом про встаовлення батьківства серії НОМЕР_2 від 10 червня 2003 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2021року , у справі №200/15394/18, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 на час звернення до суду є студенткою денної форми навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Термін навчання з 19.08.2020 року по 04.07.2024 рік.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідно до довідки про доходи№1 від 08.02.2023 року, ОСОБА_2 отримав заробітну плату за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року у розмірі 192 034,73рн.

Відповідно до довідки про доходи№2 від 08.02.2023 року, ОСОБА_2 отримав заробітну плату за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року у розмірі 129 034,58 грн.

Відповідач не заперечував факту навчання доньки ОСОБА_4 в університеті та свого обов`язку утримувати доньку на час навчання.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, не правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не вірно оцінив докази у їх сукупності, не врахував, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у закладі вищої освіти, свого доходу не має, а мама самостійно її утримувати не може, а тому вона потребує матеріальної допомоги для належного її життєзабезпечення (харчування, гігієни, лікування), навчання та побуту і стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, а відповідач таке утримання має можливість надавати. Зворотного ним не доведено.

Посилання суду першої інстанції, що донька сторін навчається за державним замовленням та перебуває на утриманні ВНЗ, тому не потребує витрат на навчання, не ґрунтується на нормах сімейного права, оскільки дитина, у тому числі повнолітня, для нормальної життєдіяльності та розвитку потребує не лише оплати її навчання, а і витрат на інші природні потреби, які не є безкоштовними.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітню доньку у зв`язку з навчанням, на зазначене уваги не звернув, ухвалив рішення в цій частині в порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки від отриманих доходів щомісячно, на період її навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, починаючи з 12 липня 2022 року, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Щодо стягнення аліментів на утримання доньки за минулий час, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч.2 ст. 191 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов:

- до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались;

- особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо).

Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 приймала заходи щодо одержання аліментів від відповідача на утримання доньки. При цьому просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки з 12.04.2021 року до дати пред`явлення позову.

Крім того відсутні докази ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів з 12.04.2021 року до подання позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки за минулий час.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2023 року в частині відмови у стягненні аліментів на повнолітню доньку у зв`язку з навчанням скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки від отриманих доходів щомісячно, на період її навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, починаючи з 12 липня 2022 року, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: