Справа № 398/3526/23
Провадження 2-з/398/38/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2023 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла на розгляд цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на спільне майно; заборонити вчиняти дії направлені на відчуження/реалізацію спільного майна (зокрема й на торгах, аукціонах) і відмінити проведення аукціонів №LSE001-UA-485 і №LSE001-UA-554 та припинити продаж спільного майна через УУБ; заборонити іншим особам (зокрема, приватному виконавцю Турчину А.А.) вчиняти дії щодо предмета спору (Спільного майна); зупинити продаж арештованого майна (Спільного майна) і зняти з нього накладений приватним виконавцем Турчиним А.А. арешт; зупинити стягнення на підставі виконавчого документа в рамках ВП №71765007 та зупинити виконавче провадження №71765007.

Дослідивши матеріали справи та надану позивачем заяву, суд вважає, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбаченихст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачем не обґрунтовано у чому полягають об`єктивні ризики можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача. З заяви про забезпечення позову фактично вбачається незгода позивача з проведеними приватним виконавцем Турчиним А.А. заходами примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва, що проводяться у межах виконавчого повноваження №71765007. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом заборони вчиняти дії направлені на відчуження/реалізацію спірних земельних ділянок №:02:004:0096, №:02:001:0021 зокрема й на торгах, аукціонах) і відмінити проведення аукціонів №LSE001-UA-485, №LSE001-UA-554; припинити продаж спільного майна через УУБ; заборонити іншим особам (зокрема, приватному виконавцю Турчину А.А.) вчиняти дії щодо предмета спору; зупинити продаж арештованого майна і зняти з нього накладений приватним виконавцем Турчиним А.А. арешт; зупинити стягнення на підставі виконавчого документа в рамках ВП №71765007 та зупинити виконавче провадження №71765007, оскільки дії виконавця та сам виконавчий документ не є предметом спору у позовних вимогах щодо поділу спільного майна подружжя та не оскаржується боржником у судовому порядку.

Вимоги про забезпечення позову стосуються/можуть вплинути на права і обов`язки осіб, які не мають статусу учасника у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, який надійшов на розгляд суду.

Частина 11 ст. 150 ЦПК України містить імпиративну норму про недопущення вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа в рамках ВП №71765007 та зупинення виконавчого провадження №71765007 може порушити також права стягувача у виконавчому провадженні.

Окрім того із наданих позивачем документів не можливо встановити підстави набуття права власності відповідачем ОСОБА_2 на спірні земельні ділянки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до положень ч. 11 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а такожне перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Я.М.Подоляк