2/465/1194/23
РІШЕННЯ

Іменем України

04.09.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Марків Ю.С.

за участі секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

позивача ФОП ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокат Самойленко П.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Позов обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 30 січня 2019 року, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 . 19 жовтня 2019 року о 17 год. 15 хв. по вул.І.Франка, 141 у м.Львові водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Volkswagen Jetta", д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем "Fiat Grand Punto", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Постановою Франківського районного суду м. Львова по справі закрито провадження у справі відносно ОСОБА_3 на підставі ст.38 КУпАП Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу "Fiat", д.н.з. НОМЕР_1 , був організований огляд автомобіля та встановлена вартість відновлювального ремонту у сумі 18439 гривень 00 копійок. За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування на підставі страхового акту №1343702 від 31 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування, витрати на ремонт автомобіля у розмірі 16689,00 грн.

На підставі ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право регресної вимоги до відповідача щодо виплати страхового відшкодування у сумі 16689,00 грн.

16 грудня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування №6-01 від 30 січня 2019 року.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми страхового відшкодування.

З метою досудового врегулювання спору 06 січня 2022 року відповідачу було направлено повідомлення та вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідач не погасив заборгованість в добровільному порядку, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 16689,00 грн., а також витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 11771,20 грн.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшли пояснення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову.

Мотивує таке тим, що страхова компанія на власний розсуд та ризик прийняла рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та здійснила страхову виплату ОСОБА_4 , не беручи до уваги те, що постановою Франківського районного суду м.Львова провадження у справі закрито на підставі ст.38 КУпАП без встановлення винуватості ОСОБА_3 . Вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутні судові рішення, якими ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відтак вимог в порядку регресу не виникало ні в ПрАТ "СК "ВУСО", ні у ФОП ОСОБА_1 .

Позивач ФОП ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив такий задоволити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві; щодо судових витрат на правову допомогу просив зменшити розмір таких, оскільки його представник є військовослужбовцем Збройних Сил України, відтак у судовому засіданні позивач приймає участь особисто.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позову, просив відмовити у задоволенні такого з підстав, викладених у наданих до суду поясненнях. Щодо судових витрат на правову допомогу вказав, що розмір таких є завищеним.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 30 січня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №6-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 03.12.2019 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ознаками ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_4 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В подальшому, постановою Франківського районного суду м.Львова від 01.09.2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що згідно протоколу серії ДПР18 №274101 від 19.10.2019 року, ОСОБА_3 , 19.10.2019 року о 17 год. 15 хв. по вул.І.Франка, 141 у м.Львові, керуючи автомобілем "Volkswagen Jetta", д.н.з. НОМЕР_2 , під час об`їзду автомобіля "Fiat Grand Punto", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , яка із увімкненим покажчиком повороту хотіла здійснити поворот ліворуч, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно відповіді від Національної поліції України, водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем "Volkswagen Jetta", д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент настання дорожньо-транспортної пригоди - 19 жовтня 2019 року не мав полісу обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим щодо ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №551489, передбачене ст.126 КУпАП.

Відповідно до Витягу з Централізованої бази даних МТСБУ, за пошуковими параметрами «поліс на ТЗ № НОМЕР_2 » відомості не знайдено.

21 жовтня 2019 року спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО» за участі власника транспортного засобу ОСОБА_4 складено акт (протокол) огляду ТЗ - заява на виплату, відповідно до якої, оглянуто автомобіль "Fiat Grand Punto", д.н.з. НОМЕР_1 , на якому виявлені пошкодження, які є наслідком вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

У вказаному акті зазначено, що підписання акту (протоколу) огляду транспортного засобу, власник оглянутого транспортного засобу просить вважати належним поданням заяви на виплату страхового відшкодування.

Згідно Рахунку-фпктури №83 від 21 жовтня 2019 року, складеного СПД-ФО ОСОБА_5 вартість ремонту транспортного засобу "Fiat Grand Punto", д.н.з. НОМЕР_1 , склала 18439 гривень 00 копійок.

31 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вищевказану подію страховим випадком та сума страхового відшкодування склала 16689 гривень 00 копійок, що підтверджується страховим актом №13437-02 по Договору страхування наземного транспортну №6-01 від 30 січня 2019 року.

Відповідно до платіжного доручення №29180 від 31 жовтня 2019 року, ПрАТ «СК «ВУСО», на підставі страхового акту №13437-02 від 31 жовтня 2019 року по договору №6-01 від 30 січня 2019 року та заяви ОСОБА_4 від 22 жовтня 2019 року, здійснило переказ коштів у сумі 16689 гривень 00 копійок на рахунок ФОП ОСОБА_5 .

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який сплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за нанесений збиток.

Згідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи вищевикладене, до ПрАТ «СК ВУСО», як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати, тобто з 31 жовтня 2019 року, в межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_3 як до особи, відповідальної за завдану шкоду у розмірі 16689 гривень 00 копійок.

Суд не бере до уваги покликання представника відповідача про відсутність встановлення вини відповідача на підставі постанови суду про закриття провадження у справі про притягнення відповідача ОСОБА_3 до адміністративної відпоаідальності за ст.124 КУпАП за закінченням передбачених ст.38 КУпАП строків притягнення до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Отже, системний аналіз вказаних норм дозволяє прийти до висновку, що закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП можливе за одночасної наявності кількох умов, а саме вчинення чи виявлення адміністративного правопорушення та спливу строку, передбаченого статтею 38 цього Кодексу. Крім того, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення, а не строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

При цьому суду враховує правову позицію викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі N 910/18319/16, відповідно до якої така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

16 грудня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого, у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Згідно Додатку №1 до Договору №16/12/2021 про відступлення права вимоги від 16.12.2021 року, ФОП ОСОБА_1 отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування №6-01 від 30 січня 2019 року, страхувальником за яким є ОСОБА_4 , боржником - ОСОБА_3 , сума страхового відшкодування - 16689,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №123 від 08 квітня 2021 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір в сумі 992 гривень 40 копійок.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок.

Також, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

25 травня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Адвокатус» в особі Голови адвоката Самойленко П.М. укладено договір №1818 про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов якого адвокат Самойленко П.М зобов`язується надати позивачу правову допомогу у даній справі.

Згідно ордеру серії АА №0017853 від 08 лютого 2022 року, ФОП ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правової допомоги №1818 від 25 травня 2021 року уповноважив адвоката Самойленка П.М. представляти його інтереси в Франківському районному суді м.Львова.

Відповідно до п.1.1 вищевказаного Договору, Клієнт доручає, а Адвокат здійснює правову допомогу Клієнту в повному обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, а саме: представництво та захист інтересів Клієнта у всіх установах незалежно від форми власності та в судах всіх інстанціях України щодо захисту його інтересів, за що Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та на умовах визначених Договором (Розділ 4 цього Договору). Адвокат надає правову допомогу Клієнту тільки на підставі тих документів, які були надані Клієнтом Адвокату, або були їм зібрані.

Як вбачається з Додаткової угоди №2 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 14 січня 2022 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги №1818 від 25 травня 2021 року, на виконання умов договору адвокат Самойленко П.М. надав позивачу наступні послуги: вивчення матеріалів страхової справи, формулювання правової позиції, підготовка та відправка запитів до поліції та суду про отримання матеріалів ДТП, підготовка позовної заяви для подачі позову до Франківського районного суду м.Львова, підготовка процесуальних документів у кількості необхідній для подачі позову до суду, підготовка заяв, клопотань та представництво інтересів позивача у суді, вартість яких становить 11771 гривень 20 копійок.

Згідно платіжного доручення №63 від 14 січня 2022 року, ФОП ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №1818 від 25 травня 2021 року та додаткової угоди №2/Акт приймання-передачі правової допомоги від 14 січня 2022 року, сплатив на рахунок АО «Адвокатус» кошти у сумі 11771 гривень 20 копійок.

Щодо зазначення представником позивача суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг.

Суд вважає, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в частині підготовки та відправки запитів до поліції та суду про отримання матеріалів ДТП, підготовки позовної заяви для подачі позову до Франківського районного суду м.Львова, підготовки процесуальних документів у кількості необхідній для подачі позову до суду, підготовки заяв, клопотань по вказаній цивільній справі, та зважаючи на складність справи, з врахуванням часу, необхідного на надання правової допомоги в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 7146,80 грн. є розумною та не завищеною.

Разом з тим, враховуючи, що послуги адвоката з вивчення матеріалів страхової справи, формулювання правової позиції охоплюється послугою з підготовки та подання до суду позовної заяви, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги представника відповідачів про стягнення судових витрат на правову допомогу в цій частині в розмірі 2522,40 грн. слід відмовити.

Окрім цього, враховуючи позицію позивача у судовому засіданні щодо зменшення судових витрат на правову допомогу в частині представництва інтересів позивача його представником у судових засіданнях у зв`язку з особистою участю позивача у судовому засіданні, а не його представника, суд приходить до висновку, що в цій частині в розмірі 2102,00 грн. слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, позивач поніс судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 7146,80 грн., що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 16689 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в розмірі 7146 (сім тисяч сто сорок шість) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2023 року.

Суддя Ю.С. Марків