Справа № 729/358/22
2/729/12/23 р.

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 квітня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
Судді Демченко Л.М.,
за участю секретарів Жиглій М.В., Величко К.Р.,
позивача ОСОБА_1 та його представниці ОСОБА_2 ,
представниці відповідачки ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про поділ майна, що є у спільній сумісній власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 27.10.2015 по 21.06.2022 вони перебували в шлюбі. В період шлюбу ними було придбано житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 згідно договорів купівлі-продажу, посвідчених 10.08.2018 приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Андрюхіною Л.М., які зареєстровані за ОСОБА_4 та автомобіль Fiat Punto 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстрований 15.08.2020 за ОСОБА_4 . У зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин та недосягненням згоди з відповідачкою щодо добровільного поділу майна, просить поділити житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль, визнавши право власності за кожним по частині без виділу часток в натурі.
Позивач приймав участь на підготовчому судовому засіданні та на судовому розгляді, в подальшому його інтереси в судовому засіданні представляла адвокатка Зазимко Є.Г.
Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідачка ОСОБА_4 до суду не з`явилась, згідно наданого ордеру її інтереси в суді представляла адвокатка Хуторна С.В. (а.с.46).
Представниця відповідачки ОСОБА_3 , будучи присутньою на попередніх засіданнях заперечувала проти задоволення позову, в судове засідання, призначене на 04.04.2023 не з`явилася, надала клопотання про проведення судового засідання без її участі. Просила винести рішення з урахуванням вимог закону, взявши до уваги подану через канцелярію суду промову та заперечення від 14.03.2023 на заяву представниці позивача про приєднання доказів.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що з 27.10.2015 по 21.06.2022 сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21.06.2022 (а.с.15).
Крім цього, подружжя придбало автомобіль Fiat Punto, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.08.2020 року зареєстрований за ОСОБА_4 (а.с.24).
В своїх запереченнях, наданих суду 15.03.2023 представниця відповідачки, з посиланням на ч.2 ст. 83 ЦПК України, вказує, що заява про долучення додаткових доказів, подана представницею позивача через тривалий час після подання позовної заяви та після початку судового розгляду по суті і лише після того як в судовому засіданні у вступній промові вона звернула увагу на те, що позивач не надав доказів того, що за відповідачкою зареєстроване право власності на спірні об`єкти майна. Докази, подані позивачем, є не тільки необґрунтованими, а й ставлять сторону відповідача у невигідне становище, отже, не можуть бути прийняті судом до уваги.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження того, що спірне майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_4 , до позовної заяви позивачем додані копії договорів купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки та одночасно і витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, засвідчені у відповідності до вимог ч.5 ст. 95 ЦПК України.
Оскільки в ході судового розгляду в судовому засіданні представниця відповідачки ставила під сумнів відповідність зазначених доказів обставинам справи та посилалася на те, що відповідачка відчужила транспортний засіб в 2022 році, 08.02.2023 представницею позивача додатково була надана Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та інформація з Територіального сервісного центру №3243, з яких вбачається, що станом на 06.02.2023 на праві власності за ОСОБА_4 зареєстрований житловий будинок по АДРЕСА_1 , земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та транспортний засіб Fiat Punto, 2013 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Тому твердження представниці відповідачки, викладені у запереченнях, наданих суду 15.03.2023 про відмову у задоволенні заяви про долучення до матеріалів справи вказаних документів не заслуговують на увагу, так як позивачем надані витяги з реєстрів з додатковою інформацією про право власності на нерухоме майно та довідка про реєстрацію транспортного засобу на час розгляду справи по суті. Заперечуючи щодо наданих суду доказів, всупереч вимогам ст. 76 - 81 ЦПК України, представниця відповідачки не надала будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень, незважаючи на те, що за клопотанням останньої судом був наданий строк для подачі відзиву на позов та надання доказів як того вимагає ч. 3 ст. 83 ЦПК України.
Отже, суд враховуючи статтю 6 Європейської конвенції з прав людини, приймає до уваги вищевказані докази для справедливого, неупередженого розгляду справи та для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Вартість спільно придбаного майна подружжя Коросташивців підтверджується висновками про вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки та автомобіля, виготовленими 20.06.2022, 21.06.2022 ТОВ «Кето груп» та ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» та представницею відповідачки в судовому засіданні не оспорювалась.
У пунктах 22, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі постанова Пленуму) судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Тому, суд враховує, що ринкова вартість спільно придбаного житлового будинку загальною площею 96, 1 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 складає 99 619, 07 грн. (а.с.25).
Ринкова вартість автомобіля Fiat Punto, 2013 року випуску складає 150045, 48 грн. (а.с. 27).
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
В п.п. 23, 24 постанови Пленуму зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
З досліджених матеріалів справи та пояснень учасників встановлено, що житловий будинок, земельна ділянка та автомобіль придбано у період спільного проживання подружжя, тому вказане майно є спільним майном подружжяОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а отже підлягає поділу згідно заявлених позовних вимог.
Не заслуговують на увагу твердження представниці відповідачки щодо відмови в задоволенні позову, оскільки позов поданий неуповноваженою особою, представницею позивача ОСОБА_2 , а саме: наявність у матеріалах справи ордеру старого зразка, а не визначеного Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, оскільки судом під час розгляду справи вирішене клопотання представниці відповідачки ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду з вищевказаної підстави та 08.11.2022 винесена ухвала суду, якою, з обґрунтуванням доводів сторін, відмовлено у задоволенні клопотання (а.с.78-80).
Також судом з`ясовано, що між позивачем та адвокаткою Зазимко Є.Г. укладений договір про надання правової допомоги, на підставі якого складений ордер, який відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України підтверджує повноваження адвоката як представника позивача.
Укладаючи договір про надання правової допомоги, ОСОБА_1 висловив свою згоду, що саме адвокатка Зазимко Є.Г. представлятиме його інтереси при розгляді справи. ОСОБА_2 є адвокаткою та не позбавлена права на зайняття адвокатською діяльністю.
Тому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в Постанові від 05.06.2019 у справі №9901/847/16, статтю 6 Європейської конвенції з прав людини та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, у яких визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Поняття «спір про право» має розглядатися має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду.
З огляду на зазначене, суд не вбачає таку позицію представниці відповідача як підставу для відмови у задоволенні позову.
Отже, оцінюючи докази, які містяться в матеріалах справи, надані представницею позивача на підтвердження позовних вимог в частині поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки та враховуючи відсутність доказів представниці відповідачки на підтвердження заперечень щодо поділу зазначеного нерухомого майна, суд вважає, що вказане майно підлягає поділу між сторонами шляхом визнання за кожним із сторін по частині.
Вирішуючи позовні вимоги щодо поділу автомобіля суд виходить з такого.
До вищезазначеної промови представниця відповідачки приєднала копії договорів комісії, акту технічного стану, інформаційної картки транспортного засобу, акту огляду реалізованого транспортного засобу та договору купівлі-продажу, які не засвідчені належним чином.
Суд звертає увагу на те, що у відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦПК України, у судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.
Всупереч викладеним вимогам представниця відповідачки в промові у судових дебатах посилається на обставини і докази, які не були предметом дослідження в ході судового розгляду.
В порушення вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України, подаючи копії документів, представниця відповідачки не зазначила про наявність у неї або іншої особи їх оригіналів та не підтвердила відповідність копій документів оригіналам, в судове засідання вказаних документів не надала та не з`явилась до суду.
Виготовлення копій неналежної якості викликає в суду сумнів у їх достовірності.
Посилання представниці відповідачки на те, що автомобіль подружжя був відчужений спростовується інформацією Територіального сервісного центру №3243РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 07.02.2023, відповідно до ЄДР, транспортний засіб Fiat Punto, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 (а.с.102).
Крім цього, в судовому засіданні представниця позивача пояснила, що транспортний засіб перебуває в розпорядженні позивача, ОСОБА_1 і щодо укладення будь-яких договорів йому не відомо.
Суд звертає увагу на те, що договори датовані листопадом-груднем 2022 року, в той час коли справа перебувала на розгляді у суді з липня 2022 року та під час відкладення судових засідань за клопотанням представниці відповідачки і як остання зазначала, в період перебування відповідачки за кордоном.
Як вбачається з довідки територіального сервісного центру, транспортний засіб зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_6 і відповідно до п. 23 постанови Пленуму, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. ст. 61, 63 СК України та те, що автомобіль є неподільною річчю, а позивач просить визнати право власності на частину автомобіля, тобто ідеальну частку, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
В подальшому сторони, у разі підтвердження відчуження автомобіля, або перебування транспортного засобу в користуванні одного із сторін, не позбавлені права на відшкодування грошової компенсації вартості частини автомобіля з припиненням права власності на частину автомобіля.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Матеріали справи не містять та розрахунків сум витрат на надання правової допомоги та квитанцій про сплату позивачем коштів за надані адвокатом послуги, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача суми витрат на правову допомогу, зазначений у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат (а.с.28).
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, статтями 368, 372 ЦК України, статтями 60, 61, 69, 70, 71 СК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0, 1715 га в АДРЕСА_1 та автомобіль Fiat Punto, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності по частині за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності по частині за кожним на автомобіль Fiat Punto, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , повна маса 1590, маса без навантаження 1066, категорія М1, об`єм двигуна 1242, тип пального B, колір білий/ НОМЕР_4 , що зареєстрований 15.08.2020 року за ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1496 (одну тисячу чотириста дев`яносто шість) гривень 70 коп. понесених судових витрат.
Найменування сторін: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ); відповідачка - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_6 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М.Демченко