ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7096/23 Справа № 216/7250/21 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

за участю секретаря судового засідання Примак Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 216/7250/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання незаконними та скасування рішення житлової комісії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року (суддя Онопченко Ю.В.), ухваленого в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона, працюючи учителем початкових класів КЗШ № 22 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, 23 березня 1992 року подала заяву про прийняття її на облік для отримання житлової площі. Рішенням громадської комісії по житлових питаннях при виконкомі Центрально-Міської районної у місті ради від 20 квітня 1992 позивача прийнято на квартирний облік, у складі сім`ї три особи. 26 вересня 2007 року, у зв`язку із розірванням шлюбу, протоколом № 9 засідання громадської комісії по житлових питаннях при виконкомі Центрально-Міської районної у місті ради внесено зміни до складу сім`ї позивача, яка на той час складалася з двох осіб, а саме: позивача та її повнолітнього сина. Рішенням № 166 «Про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов», позивача з обліку у зв`язку із наявністю відомостей, що не відповідають дійсності, які були підставою для взяття на квартирний облік, та забезпечення достатнім рівнем жилої площі, внаслідок чого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. Вищевказане рішення було прийнято на підставі даних отриманих у ході перевірки облікових справ громадян, які перебувають на квартирному обліку у відповідача, шляхом перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідно до яких виявлено, що у 2017 році син позивача ОСОБА_2 придбав у приватну власність двокімнатну квартиру (загальна площа 43,9 кв.м, житлова площа 27,8 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 , а у 2020 році отримав спадщину у розмірі 2/5 частки на домоволодіння, яке складається із двох житлових будинків з господарськими, побутовими будівлями, гаражем і присадибною земельною ділянкою, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (житловий будинок А загальною площею 45,4 кв.м, житловою площею 32,2 кв.м, будинок В загальною площею 43,6 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м). Позивач вважає, що вищевказані факти перевірки не підтверджують надання нею неправдивих відомостей, оскільки її син ОСОБА_2 проживав разом з нею однією сім`єю, до утворення своєї сім`ї, та наразі має дружину та власних дітей, проживає окремо. Позивач своєчасно надавала відомості, що з 2011 року проживає одна за адресою: АДРЕСА_2 , та наразі вона там зареєстрована, однак з осені 2018 року за вказаною адресою не проживає у зв`язку з руйнуванням кріпильних елементів даху будинку, що призвело до його просідання та протікання у період опадів. Враховуючи непридатність до проживання стан житла за місцем реєстрації позивача, остання проживала без реєстрації у своїх друзів: у період з жовтня 2018 року по лютий 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 ; у період з березня 2020 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_4 . Крім того, право позивача на отримання житла підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу № 2-1324/11 від 02 листопада 2012 року, яким задоволено вимоги позивача до Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради про зобов`язання надання житлової площі, визнано її право на отримання житла, а дії УЖБП при розподілі житла для вчителів неправомірними та зобов`язано УЖБП розглянуто питання щодо надання житла рівноцінного тому, яке вона мала отримати у 2008 році. Виконавче провадження № 42786872 відкрите по факту примусового виконання виконавчого листа № 2-1324/11 від 15 липня 2014 року було закінчено 31 грудня 2014 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищезазначене, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати протиправним рішення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради № 166 від 21 квітня 2021 року «Про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов», зобов`язати Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради відновити черговість ОСОБА_1 у списку квартирного обліку осіб, зі збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації на квартирному обліку з 1992 року та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 908 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем по справі, при прийнятті рішення № 166 від 21 квітня 2021 року «Про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов», не було порушено вимог чинного житлового законодавства, а житлове приміщення, в якому зареєстрована та проживає позивач, не потребує поліпшення житлових умов у частині збільшення житлової площі відповідно до вимог статті 47 ЖК України, та діючого на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 24 грудня 1990 року № 307 «Про затвердження рівня забезпечення громадян жилою площею для визнання їх такими, що потребують покращення житлових умов».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСІБ, ЯКИ ПОДАЛИ АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не надав належної оцінки тому, що доказів про наявність у позивача власного житла чи забезпечення житлом у відповідності до законодавства у матеріалах справи відсутні, а отже і відсутні підстави для застосування відповідачем наслідків, передбачених частиною 2 статті 40 ЖК України. Вказує, що наявність у повнолітнього сина позивача власного житла не є підставою для виключення позивача із списків на поліпшення житлових умов. Крім того, на думку позивача, відповідачем, на момент прийняття оскаржуваного рішення, не спростовано факту перебування позивача на посаді вчителя та необхідності забезпечення саме її достатньою житловою площею, як особи, що потребує поліпшення житлових умов. Також посилається на те, що її право на отримання житла підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу № 2-1324/11 від 02 листопада 2012 року, яким визнано дії Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради при розподілі житла по АДРЕСА_5 неправомірними; визнано право ОСОБА_1 на отримання житлового приміщення, та зобов`язано Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради розглянути питання про надання ОСОБА_1 житла рівноцінного тому, яке вона повинна була отримати у травні 2008 року, яке не виконано на теперішній час. Апелянт зауважує та тому, що на теперішній час вона не проживає за зареєстрованим місцем проживання у зв`язку з руйнуванням конструктивних елементів будинку, вимушена проживати за іншими адресами, однак суд не надав належної оцінки вказаним доводам позивача та не допитав в якості свідків осіб, які могли б підтвердити наведені обставини.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права позивач мотивує неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надана їм оцінка, на підставі чого і було зроблено правомірні висновки з урахуванням умов договору та норм закону. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи аапеоляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від голови Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23 березня 1992 року позивач ОСОБА_1 звернулася до голови виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу з заявою про взяття її на облік для отримання житлової площі, у зв`язку з відсутністю житлової площі, та відсутності права власності. Будинок належить ОСОБА_3 , площа складає 9,8 кв.м (а.с.7).

З 20 квітня 1992 року, відповідно до виписки з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Центрально-Міської міськради народних депутатів, затвердженої рішенням виконкому № 137 від 23 квітня 1992 року, позивач прийнята на квартирний облік у зв`язку з відсутністю встановленого розміру житлової площі і її включено в список загальної черги на отримання жилої площі, склад сім`ї три чоловіка (а.с.8).

Протоколом № 9 засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Центрально-Міської районної у місті ради від 26 вересня 2007 року, зі складу сім`ї ОСОБА_1 виключено її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , внесено зміни до особової справи. Склад сім`ї рахувати два чоловіка (а.с.9).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2012 року, у справі № 2-1324/11, задоволено частково позов ОСОБА_1 до Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради про зобов`язання надання житлової площі та визнано дії Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради при розподілі житла по АДРЕСА_5 неправомірними; визнано право ОСОБА_1 на отримання житлового приміщення, та зобов`язано Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради розглянути питання про надання ОСОБА_1 житла рівноцінного тому, яке вона повинна була отримати у травні 2008 року (а.с.12-14).

Вищевказане рішення суду виконаним не було, що підтверджено постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозовим О.М. від 31 грудня 2014 року (18-19).

Постановою слідчого СВ Дзержинського РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Полякова О.А. від 23 жовтня 2015 року закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 23 січня 2015 року, за ознаками складу кримінального правопорушення ч. 2 ст. 282 КК України, за фактом невиконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за виконавчим листом № 2-132/11 від 15 липня 2013 року про зобов`язання Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради розглянути питання про надання ОСОБА_1 житла, рівноцінного тому, яке вона повинна була отримати у травні 2008 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.21).

Згідно даних паспорта ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданого Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 07 липня 1998 року, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22).

Домоволодіння АДРЕСА_6 складається з житлового будинку А, літньої кухні В, сараю Д, Ж, погреба З, уборної Е, огорожі 1-2, водоколонки І, замощення ІІ. Загальна площа складає 107 кв.м, житлова площа 63 кв.м, нежитлова площа 44 кв.м, що встановлено зведеним актом вартості будівель та споруд, поверхового плану, експлікації (а.с.57-59).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29 березня 2021 встановлено, що син позивача ОСОБА_2 у 2017 році придбав у приватну власність двокімнатну квартиру (загальна площа 43,9 кв.м, житлова площа 27,8 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ; та у 2020 році отримав спадщину у розмірі 2/5 частки на домоволодіння, яке складається із двох житлових будинків з господарськими, побутовими будівлями, гаражем і присадибної земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (житловий будинок А загальна площа 45,4 кв.м, житлова площа 32,2 кв.м, будинок В загальна площа 43,6 кв.м, житлова площа 24,9) (а.с.61-62).

21 квітня 2021 року, відповідно до витягу з рішення Центрально-Міської районної у місті ради виконавчого комітету від 21 квітня 2021 року № 166, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з наявністю відомостей, що не відповідають дійсності, які були підставою для взяття на квартирний облік, та забезпечення достатнім рівнем жилої площі, внаслідок чого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, що встановлено (а.с.11).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення № 166 від 21 квітня 2021 року «Про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов», не було порушено вимог чинного житлового законодавства, а житлове приміщення, в якому зареєстрована та проживає позивач, не потребує поліпшення житлових умов у частині збільшення житлової площі відповідно до вимог статті 47 ЖК України, та діючого на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 24 грудня 1990 року № 307 «Про затвердження рівня забезпечення громадян жилою площею для визнання їх такими, що потребують покращення житлових умов».

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Нормою статті 34 ЖК України визначено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пунктів 13, 14 розділі ІІ Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській СРС, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 та осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 10-14 частини другої статті 7, та членів їх сімей, а також членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, визначених абзацами першим та четвертим пункту 1 статті 10, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, визначених у статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Тими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни та члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України; Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

За матеріалами справи встановлено, що 23 березня 1992 року позивач ОСОБА_1 звернулася до голови виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу з заявою про взяття її на облік для отримання житлової площі, у зв`язку з відсутністю житлової площі, та відсутності права власності. Будинок належить ОСОБА_3 , площа складає 9,8 кв.м (а.с.7).

З 20 квітня 1992 року, відповідно до виписки з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Центрально-Міської міськради народних депутатів, затвердженої рішенням виконкому № 137 від 23 квітня 1992 року, позивач прийнята на квартирний облік у зв`язку з відсутністю встановленого розміру житлової площі і її включено в список загальної черги на отримання жилої площі, склад сім`ї три чоловіка (а.с.8).

Тобто, підставою для прийняття позивача на квартирний облік слугувало те, що на склад сім`ї позивача (три чоловіка) відсутній встановлений законом розмір житлової площі.

Разом з тим, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29 березня 2021 встановлено, що син позивача ОСОБА_2 у 2017 році придбав у приватну власність двокімнатну квартиру (загальна площа 43,9 кв.м, житлова площа 27,8 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ; та у 2020 році отримав спадщину у розмірі 2/5 частки на домоволодіння, яке складається із двох житлових будинків з господарськими, побутовими будівлями, гаражем і присадибної земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (житловий будинок А загальна площа 45,4 кв.м, житлова площа 32,2 кв.м, будинок В загальна площа 43,6 кв.м, житлова площа 24,9) (а.с.61-62).

Крім того, згідно даних паспорта ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданого Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 07 липня 1998 року, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22).

Домоволодіння АДРЕСА_6 складається з житлового будинку А, літньої кухні В, сараю Д, Ж, погреба З, уборної Е, огорожі 1-2, водоколонки І, замощення ІІ. Загальна площа складає 107 кв.м, житлова площа 63 кв.м, нежитлова площа 44 кв.м, що встановлено зведеним актом вартості будівель та споруд, поверхового плану, експлікації (а.с.57-59).

Наведене вище свідчить про те, що як позивач ОСОБА_1 , так і її син ОСОБА_2 , забезпечені достатнім рівнем жилої площі, внаслідок чого відпали підстави для надання родині позивача іншого жилого приміщення, що встановлено витягом з рішення Центрально-Міської районної у місті ради виконавчого комітету від 21 квітня 2021 року № 166.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не надав належної оцінки тому, що доказів про наявність у позивача власного житла чи забезпечення житлом у відповідності до законодавства у матеріалах справи відсутні, а отже і відсутні підстави для застосування відповідачем наслідків, передбачених ч.2 ст. 40 ЖК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відсутність у позивача власного житла не є підставою для прийняття на облік для отримання житлової площі. При цьому, відповідно до виписки з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Центрально-Міської міськради народних депутатів, затвердженої рішенням виконкому № 137 від 23 квітня 1992 року, позивач з 20 квітня 1992 року, прийнята на квартирний облік у зв`язку з відсутністю встановленого розміру житлової площі і її включено в список загальної черги на отримання жилої площі, склад сім`ї три чоловіка, а не з підстав відсутності у позивача власного житла.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду можуть бути прийняті громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, а не особи, які не мають у власності власного житла.

Посилання апелянта на те, що наявність у повнолітнього сина позивача власного житла не є підставою для виключення позивача із списків на поліпшення житлових умов колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи доведено, що як позивач ОСОБА_1 , так і її син ОСОБА_2 , забезпечені достатнім рівнем жилої площі, внаслідок чого відпали підстави для надання родині позивача іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідачем, на момент прийняття оскаржуваного рішення, не спростовано факту перебування позивача на посаді вчителя та необхідності забезпечення саме її достатньою житловою площею, як особи, що потребує поліпшення житлових умов колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки предметом даного спору є законність зняття позивача з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а не питання щодо черговості надання громадянам, потребуючих поліпшення житлових умов, жилих приміщень.

Посилання позивача в апеляційні скарзі на те, що її право на отримання житла підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу № 2-1324/11 від 02 листопада 2012 року, яким визнано дії Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради при розподілі житла по АДРЕСА_5 неправомірними; визнано право ОСОБА_1 на отримання житлового приміщення, та зобов`язано Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради розглянути питання про надання ОСОБА_1 житла рівноцінного тому, яке вона повинна була отримати у травні 2008 року, яке не виконано на теперішній час, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача, оскільки факт невиконання вказаного рішення не спростовує факту забезпечення позивача ОСОБА_1 , станом на момент розгляду даного спору, достатнім рівнем жилої площі.

Доводи апеляційної скарги позивач про те, що на теперішній час вона не проживає за зареєстрованим місцем проживання у зв`язку з руйнуванням конструктивних елементів будинку, вимушена проживати за іншими адресами, не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому факт того, що будинок, в якому зареєстрована позивач не придатний до проживання через руйнуванням конструктивних елементів не може бути підтверджений виключно поясненнями свідків.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховног о Суду.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: В.П.Зубакова

В.О.Остапенко

Повне судове рішення складено 20 вересня 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко