Справа № 466/8965/23
Провадження № 2-з/466/85/23
У Х В А Л А

01 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Попенко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Одночасно з позовом позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на частку в статутному капіталі Товарситва з обмеженою відповідальністю «ЗУБР-2000» в розмірі 90%, яка належить відповідачу ОСОБА_3 , в тому числі заборонити ОСОБА_3 її відчужувати чи іншим чином обтяжувати .

ОСОБА_1 обгрунтовує заяву тим, що згідно інформаційних довідок за відповідачами не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно. Відомо тільки що ОСОБА_3 є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗУБР-2000», його частка в статутному капіталі товариства становить 90%. Відтак, будучи власником та користуючить правомочностями власності, останній може відчужити частку. А тому є всі підстави вважати, що існує реальна загроза відчуження майна та невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Розгляд та вирішення заяви здійснюється судом без повідомлення і виклику учасників відповідно до ст.153 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись з поданим клопотанням та матеріалами справи, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову безпідставне і не може бути задоволено.

Згідно положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 згаданої постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд також повинен враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Пунктом 4 ст. 3 ЦК України свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, є засадою цивільного судочинства, в зв`язку з чим втручання державних органів у господарську діяльність підприємств не допускається.

Відповідно до заявлених позовних вимог, сторони уклали договір позики на суму 230 000 доларів США. Відповідачі зобов`язання з повернення позики не виконують.

З наданих позивачем до заяви про забезпечення позову документів, слідує, що розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗУБР-2000» становить 12000грн.

Його засновниками є ОСОБА_3 (відповідач) зі статутним внесок 10800грн., ОСОБА_4 зі статутним внеском 1080грн. та ОСОБА_1 (позивач)зі статутним внеском 120грн.

Розмір позовних вимог, розмір частки відповідача ОСОБА_3 , на яку позивач просить накласти арешт, а також те, що сторони є учасниками одного ТзОВ, свідчить про те, що заява позивача про забезпечення позову спрямована не на забезпечення заявленого ним позову про стягнення заборгованості за договором позики, а на вирішення інших питань, пов`язаних із діяльність товариства, реалізацією учасниками товариства своїх корпоративних прав.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про безпідставність заяви та відмову у її задоволенні.

Керуючись ст.ст.149-153,247,259,353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська