Справа № 175/2469/22
Провадження № 2/175/730/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" квітня 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря Бартківа В.Т., представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.Н. від 07.09.2022 року було задоволено самовідвід головуючого судді Новік Л.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2023 року, дану справу передано у провадження судді Журавель Т.С.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: повнолітню доньку ОСОБА_5 та малолітнього сина ОСОБА_6 . Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в 2021 році. З моменту окремого проживання сторін, відповідачка не бере участі у матеріальному утриманні дітей. Що стосується місця проживання малолітнього сина, сторонами спільної згоди не досягнуто. При цьому сама дитина бажає проживати з батьком, оскільки відповідачка майже ніколи не знаходиться вдома. Також відповідачка чинить перешкоди щодо реалізації права сина на відпочинок, відмовляючись надати нотаріальну згоду на його виїзд у супроводі батька за межі України.

Через канцелярію суду відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що малолітній син до серпня 2022 року постійно проживав з нею, після чого ОСОБА_2 забрав дитину без згоди відповідачки та почав чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Час від часу відповідачка забирає сина і проживає з дітьми у належних їй будинках. Продукти харчування, одяг, взуття, ліки купує вона, а позивач лише частково допомагає. Також, щодо твердження позивача, що відповідачка майже ніколи не знаходиться вдома зазначила, що оскільки вона намагається покращити рівень життя родини та перебуває на обліку по безробіттю, вона вимушена проходити співбесіди та семінари по працевлаштуванню. Крім того, малолітній син не залишався вдома сам, а був доглянутий її матір`ю або повнолітньою донькою. Натомість, проживаючи з батьком, дитина завжди була недоглянута, вдягнута у брудні речі, періодично вдягнута у речі, які не відповідали погодним умовам, школу відвідувала без підручників, зошитів та домашнього завдання. Відповідачка наголошує на тому, що у позивача стосовно сина лише меркантильні інтереси, щоб уникнути мобілізації та виїхати за межі країни.

Також відповідачкою було подано зустрічний позов, в обґрунтування якого зазначено, що в період шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . 25.08.2021 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано. На праві приватної власності їй належать: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . До розірвання шлюбу родина проживала у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить матері ОСОБА_4 . Малолітній син повністю знаходиться на її утриманні. Крім того, зазначила, що вона сприяє його розвитку та навчанню, а батько постійно стверджував, що у дитини немає здібностей до музики, дратівливо ставився до того, що дитину треба відвозити на заняття, хоча хлопчик брав участь у міжнародних конкурсах та отримував нагороди. Також стан здоров`я дитини за період літа-осені 2021 року погіршився, оскільки батько не забезпечував повноцінне харчування дитині. ОСОБА_4 вважає, що дитині буде краще жити з нею, оскільки вона має вищу медичну, педагогічну та отримує вищу психологічну освіту, що може позитивно вплинути на розвиток дитини.

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що з листопада 2018 року позивач жив з дітьми втрьох у спільному будинку подружжя у с. Новоолександрівка. Періодично один з дітей проживав з відповідачкою. За час спільного проживання позивача з дітьми, відповідачка навідувалася до них, проте постійно влаштовувала сварки, викликала поліцію, створювала нестерпні умови, у зв`язку з чим позивачу довелося переїхати жити до свого дядька. З лютого 2022 року через воєнний стан, ОСОБА_6 проживав з відповідачкою. Проте влітку 2022 року позивач знову забрав сина до себе. Щодо утримання та виховання дитини зазначив, що більшу частину витрат здійснює позивач, зокрема сплачує за комунальні послуги. Також вважає, що відповідачка має лише корисливі мотиви щодо поділу спільного майна подружжя, а думка ОСОБА_6 щодо його місця проживання її взагалі не цікавить.

Також у відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача зазначив, що будинки, про які зазначала відповідачка, не є її особистою приватною власністю, оскільки наразі у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська триває розгляд справи про поділ майна подружжя. Щодо доходу позивача вказує на те, що окрім доходу, що отримується з німецької фірми, позивач також рийнятий на роботу у «ФАУІГЄ ІНДУСТРІМФШИНЕН ГМБХ» на посаду теєжхнічного директора з окладом 10000 грн. Також зазначає, що дитина сама бажає проживати з батьком і ОСОБА_2 жодним чином не змушує його.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 року клопотання представника органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про заміну третьої сторони на орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради - задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року задоволено клопотання відповідачки про витребування доказів.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

31.01.2023 року відповідачка подала клопотання про виклик свідків.

В судовому засіданні від 02.02.2023 року протокольною ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С. було задоволено клопотання відповідачки про допит свідків та оголошено перерву до 15.03.2023 року.

15.03.2023 року були допитані свідки за клопотанням відповідачки та оголошено перерву до 20.04.2023 року.

20.04.2023 року відповідачкою через канцелярію суду були подані клопотання про виклик свідка та клопотання про призначення судової психологічної експертизи дитячо-батьківських відносин. В обґрунтування порушення строків подання клопотань, відповідачка зазначила, що вона сумнівалася щодо необхідності виклику даного свідка, оскільки не хотіла травмувати дитину. Також, щодо неподання клопотання про призначення психологічної експертизи на відповідній стадії судового розгляду, представник відповідачки ОСОБА_3 повідомив, що вони два тижні дізнавалися, в якій установі можна провести дану експертизу.

На підставі ст. 197, 222 ЦПК України, протокольною ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С. було відмовлено у задоволенні вищевказаних клопотань.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 первісний позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Зустрічний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

Відповідачка та її представник первісний позов не визнали, просили задовольнити зустрічний позов. При цьому, вказали, що жодного спору щодо місця проживання дитини немає, оскільки дитина і так проживає то з батьком, то з матір`ю.

Також судом були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що знає учасників процесу давно, ще з 2020 року. З дитиною свідок бачилася лише в с. Новоолександрівці у храмі, коли один із батьків привозив його на службу, по неділях вони приїжджали втрьох. Публічно сторони ніколи не сварилися. Про спір, що розглядається та про конфліктну ситуацію між сторонами знає зі слів ОСОБА_4 , яка була дуже засмучена, що їй доведеться тепер сплачувати аліменти. На думку свідка, у дитини однакові відносини з батьками. ОСОБА_4 дуже добра та тепла у спілкуванні з сином, багато часу з ним проводила, їздила відпочивати з сином. Коли дитина проживала зі сторонньою особою, ОСОБА_4 дуже хвилювалася за сина. Що стосується батька, то він приїжджав з сином до храму, ніякої агресії по відношенню до сина не проявляв. Єдине на що звернула увагу, що одного разу батько привіз ОСОБА_6 до храму, проте останній був вдягнутий не по погоді. Пізніше свідок дізналася, також зі слів ОСОБА_4 , що це через те, що дитина не жила вдома і не було інших речей.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що вона перебуває у дружніх стосунках зі сторонами, особливо з ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_6 , оскільки вони гуляють разом та проводять багато часу вцілому. Вказала, що ОСОБА_4 дуже турботлива матір, багато часу проводила з сином, займалася його розвитком та вихованням, сплачувала за заняття з репетиторами, неодноразово купувала продукти, одяг та взуття сину. Грубо до сина ніколи не ставилася, навіть не підвищувала тон. Проти батька сина також не налаштовувала. Що стосується відносин з батьком, то зауважила, що разом з ними час не проводила, бачилися лише у храмі. Одного разу під час служби у храмі бачила, як між батьком та сином відбулася суперечка.

Заслухавши учасників справи, думку дитини, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, відтворивши відеозаписи та аудіозаписи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмови у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 25.05.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 уклали шлюб 25.05.2001 року, про що зроблено відповідний запис №282. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 та ОСОБА_11 .

Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявною в матеріалах справи, серії НОМЕР_2 , виданого 22.06.2010 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 778 та повнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №201.

Відповідно до копії рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2021 року по справі №175/2363/21, шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_6 навчається у КЗО «Спеціалізованої багатопрофільної школи №23 з поглибленим вивченням англійської мови» ДМР у 6-В класі, про що зазначено у акті обстеження умов проживання ОСОБА_6 від 22.02.2022 року.

Згідно довідки від 02.02.2021 року вих. №01/21, ОСОБА_6 отримує інформаційно-консультаційні послуги в сфері освіти з англійської мови у фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 . У процесі отримання послуг не дотримується дисципліни, не фокусується на отриманні інформації та відволікається на гаджети під час консультації.

Відповідно до довідки від 24.10.2022 року №94, виданої в.о. директора «Дніпровської дитячої музичної школи №12», ОСОБА_6 01.09.2017 року вступив в Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа №12» у клас - «Скрипка». ОСОБА_4 особисто приводила дитину в школу, контролювала виконання домашніх завдань, проявляла зацікавленість в його навчанні. 01.12.2021 року ОСОБА_2 написав заяву про відрахування сина ОСОБА_6 зі школи за сімейними обставинами. На теперішній час дитина в музичній школі не навчається.

02.12.2021 року ОСОБА_4 подавала заяву директору ДММШ №12, в які просила не відраховувати ОСОБА_6 з фаху скрипка та сольний спів на підставі заяви батька. Зобов`язалася вносити оплату вчасно та забезпечити відвідування дитиною уроків.

Згідно довідки від 31.01.2023 року, виданої директором Комунального позашкільного навчального закладу «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву з бадмінтону імені К.В. Вавілова», ОСОБА_6 був вихованцем школи з 2019 по 2021 роки. Мав спортивний розряд - ІІ юнацький. Його мати була зацікавлена успіхами сина, привозила його на тренування та чекала до закінчення занять.

Як вбачається з залікової класифікаційної книжки спортсмена, ОСОБА_6 має ІІІ спортивний розряд з шахів. 22-25.12.2018 року брав участь у турнірі з шахів, а 27-30.05.2019 року у відкритому чемпіонаті школи шахів.

ОСОБА_6 у 2021 році нагороджений дипломами за номінації в образотворчому мистецтві, за неодноразові досягнення вокальної та хорової майстерності у Дніпровській дитячі музичній школі №1, які наявні в матеріалах справи.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 04.08.2020 року, ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря-невролога.

Відповідно до висновку за результатами експериментально-психологічного обстеження ОСОБА_6 від 29.03.2021 року, на перший план виступає формування особистості за тривожним типом з проявом ірраціональних поведінкових реакцій на стресові ситуації. Самооцінка нестійка, знажено на рівні невпевненості в собі. Соціальна адоптація сповільнена, на фоні отримання психологічно-травмуючого досвіду.

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_6 за адресою:

АДРЕСА_2 від 22.02.2022 року, за вищевказаною адресою мешкають: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Під час спілкування з членами комісії ОСОБА_6 поводився урівноваженого, ввічливо, проте при спілкуванні з матір`ю проявляв надмірну збудженість та агресію, категорично відмовився від спільного проживання з матір`ю та віддав перевагу проживанню спільно з батьком.

З акту №37 оцінки потреб сім`ї вбачається, що ОСОБА_4 безробітна, перебуває на обліку у центрі зайнятості, її основний доход - допомога по безробіттю та фінансова підтримка від матері. Також з її слів у неї є незначні борги за комунальні послуги. Зі слів ОСОБА_4 дитина має нестабільний психоемоційний стан, має ігрову залежність, у зв`язку з чим психологи рекомендували обстежити його у лікаря-психіатра. Зі слів ОСОБА_6 його непокоїть та обурює роживання з матір`ю (2 Розділ, п. 4, 4 Розділ, п. 3-4).

Відповідно до листа від 16.05.2022 року №0-2/0-1/09-22 у відповідь на заяву ОСОБА_4 від 16.02.2022 року, адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради повідомила, що під час спілкування з членами комісії дитина поводилася врівноважено, ввічливо, проте коли в кімнату зайшла мати, намагався спровокувати конфлікт з нею, поводився збуджено, агресивно по відношенню до матері.

Згідно витягу з протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 11.05.2022 року, комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку та вирішила відмовити ОСОБА_4 у визначенні місця проживання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з нею.

Згідно довідки від 01.02.2023 року №4, виданої КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги», ОСОБА_2 звернувся до центру для проведення психологічного діагностування психоемоційного стану його та його сина ОСОБА_6 , визначення батьківського потенціалу батька, ставлення дитини до обох батьків з метою визначення місця проживання дитини. Психологічне діагностування проводили психологи ОСОБА_13 та соціальний психолог ОСОБА_14 . Центром була проведена наступна соціально-психологічна робота: діагностичне інтерв`ю, психологічне діагностування батька ОСОБА_2 , психологічне діагностування психоемоційного стану ОСОБА_6 . За результатами діагностування були надані такі рекомендації: дитина повинна перебувати в режимі емоційної стабільності та в безпечному середовищі, неприпустиме насильницьке переміщення дитини в негармонійне для неї середовище; при вирішенні питання щодо місця проживання дитини, врахувати побажання дитини на даний час, а саме проживати з батьком, а з матір`ю - зустрічатися.

У відповідності до висновку Дніпровської міської ради адміністрації Соборного району від 09.03.2023 року №5/6-12 про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 проживає з батьком за своїм бажанням, у зв`язку з чим вважають за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком - ОСОБА_2 .

Як вбачається з медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯТ №804867, психіатричні протипоказання до виконання встановлення опіки (піклування), всиновлення над неповнолітніми дітьми у ОСОБА_2 - відсутні.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 07.09.2022 року до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

В матеріалах справи містяться копії постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2021 року по справі №175/3309/21 та від 21.10.2021 року по справі №175/3927/21, відповідно до яких ОСОБА_2 визнали винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно протоколу перерахування заробітної плати за січень-червень 2022 року VTS:603, заробітна плата ОСОБА_2 за 1 місяць складає 2266,25 євро.

Відповідно до наказу голови представництва «ФауІГ є ФндустрімашиненГмбХ» від 14.12.2022 року, ОСОБА_2 прийнято на посаду директора технічного (код за КП 1229.7) за осноовним місцем роботи з 15.12.2022 року. Оклад згідно штатного розпису складає 10000 (десять тисяч) грн.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором С-401-0, укладеним з Idea Bank від 07.06.2021 року, станом на 06.01.2023 року загальна сума заборгованості за кредитом складає 28454 грн 22 коп.

У відповідності до довідки про заборгованість перед Otpbank від 29.12.2022 року Вих. №68-3-23-23/6131, станом на 29.12.2022 року ОСОБА_2 має у банку відкритий картковий рахунок, заборгованість якого складає 30450 грн 32 коп.

Згідно довідки, наданої АТ «Банк Кредит Дніпро» від 27.01.2023 року №16-631, станом на 26.01.2023 року ОСОБА_2 має заборгованість перед банком, а саме: за кредитним договором №25501 від 18.08.2017 року в загальному розмірі 144422,15 грн; - за кредитним договором №2323 від 19.09.2019 року в загальному розмірі 972,45 грн.

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_4 , наказом №33-ОС від 31.08.2021 року ОСОБА_4 звільнено з посади менеджера з маркетингу у зв`язку зі скороченням штату. На підставі наказу №211001 від 01.10.2021 року, ОСОБА_4 розпочато виплату допомоги по безробіттю Дніпровським міським центром зайнятості.

Згідно довідки №497/1/168 від 18.10.2022 року, ОСОБА_4 є студенткою ДНУ заочної форми навчання на 2 курсі Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара за спеціальністю 053 «Психологія».

Відповідно до довідки від 09.05.2022 року, виданої художнім керівником Центру Православної культури, ОСОБА_4 працює викладачем у дитячій богословській школі Центру православної культури «Лествиця» з 2000 року. За роки праці зарекомендувала себе як комунікабельний, сттресостійкий працівник, який має гарні стосунки з батьками та учнями школи, вміє домовлятися та уникати конфліктів.

Згідно довідки про доходи №216 від 21.04.2022 року, доходи ОСОБА_4 за період з 01.10.2021 року по 31.03.2022 року складають 33505,45 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 має у приватній власності квартиру, загальною площею 57,1 кв.м., яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №6703 від 23.04.2021 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно договору оренди квартири від 10.06.2022 року, ОСОБА_2 орендує квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_4 має у приватній власності житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м): 223,5, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок з загальною площею 292,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою .

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в § 54 рішення у справі «HUNT v. UKRAINE» № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, де зазначено, що «… між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року в справі № 201/13423/19 (провадження № 61-1881св22) вказано, що «вирішуючи спори у цій категорії справ, суд має враховувати низку чинників: ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Верховний Суд зауважує, що першочергове значення під час ухвалення рішення суд надає інтересам дитини, враховуючи її думку».

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Стаття 171 СК передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана під час вирішення між батьками спору щодо її виховання, місця проживання тощо. Суд, вислухавши думку дитини, повинен дати їй належну оцінку, правильно оцінити емоційний стан дитини та констатувати відсутність жодних сумнівів розуміння дитиною ситуації та всіх обставин справи.

В судовому засіданні була заслухана думка дитини - ОСОБА_6 , який висловив своє бажання проживати разом з батьком. При цьому зауважив, що він має більшу прихильність до батька, оскільки останній більше його розуміє, спокійно з ним спілкується. Щодо стосунків з матір`ю зазначив, що поруч з нею він відчуває себе емоційно неспокійно та тривожно, мати постійно кричить, провокує скандали, змушує займатися тим, що йому не подобається. Також в нього є образа на матір, оскільки одного разу вона викликала швидку допомогу і дитину забрали у психіатричну лікарню.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання ОСОБА_6 суд першочергового враховує думку дитини та її інтереси, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком та стан здоров`я дитини та його емоційний стан поруч із батьком, добросовісне виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком або негативно впливали на її виховання та розвиток, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з її батьком.

Також, суд звертає увагу на те, що на підставі «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ №866 від 24.09.2008 року, було проведено психологічне діагностування психоемоційного стану ОСОБА_6 , за результатами якого визначено рекомендації, зокрема, при вирішенні питання щодо місця проживання дитини врахувати те, що на даний час дитина бажає проживати з батьком, а з матір`ю - зустрічатися.

Крім того, суд враховує, що на доцільності проживання дитини з батьком вказано у висновку, викладеного Дніпровською міською радою адміністрації Соборного району №5/6-12 від 09.03.2023 року про визначення місця проживання дитини.

При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідачки спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків.

Щодо стягнення аліментів, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», одним із основних прав дитини є право на утримання, яке є конституційним обов`язком батьків.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до положень ст. 181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачка на сьогоднішній день має мінливий дохід.

Аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років, згідно закону України «Про Державний Бюджет на 2023 рік» - становить 2833грн.

Суд, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідачки та обставини, що мають істотне значення, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідачки на утримання сина на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно на дитину, що є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини.

Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 1ч. 1 ст 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, враховуючи думку малолітнього ОСОБА_6 та його бажання проживати разом з батьком, встановлену під час судового розгляду, яка не викликає сумніву в її дійсності та правдивості, встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що вимоги за первісним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Задоволення вимог за первісним позовом, повністю виключає можливість задоволення вимог за зустрічним позовом, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволені зустрічних вимог про визначення місяця проживання ОСОБА_6 разом з матір`ю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 161,180, 181 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , разом з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн., починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яноста дві) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.04.2023 року.

Суддя Т. С. Журавель