Справа №461/2235/23
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2023 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Сливка І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву адвоката Буковинського Тараса Йосиповича про ухвалення додаткового рішення, -
рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 та вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 кошти, отримані по договору кредиту № М02.00117. від 14 листопада 2018 року у розмірі 61 479 грн., з огляду на нікчемність пунктів 1.1., 1.10., 6.1 вказаного кредитного договору та користь ДСА України судовий збір у сумі 1 073,6 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Буковинський Т.Й. подав до суду заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 2, 3 ст.270 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Як встановлено судом, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 та вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 кошти, отримані по договору кредиту № М02.00117. від 14 листопада 2018 року у розмірі 61 479 грн., з огляду на нікчемність пунктів 1.1., 1.10., 6.1 вказаного кредитного договору та користь ДСА України судовий збір у сумі 1 073,6 грн.

25 лютого 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» було укладено Договоір про надання правової допомоги №1-25/02/2023.

Згідно п. 4.2. вказаного Договору, судові витрати на професійну правову допомогу гонорар (винагорода адвоката) за надання правової допомоги та представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції є фіксованим та становить 10 000 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), що сплачується Клієнтом у безготівковому або у готівковому порядку на протязі 3 (трьох) календарних днів з дня прийняття судом першої інстанції рішення у справі.

Згідно пункту 4.2.1. Договору, при визначені структури ціни гонорару, що зазначена у п 4.2. Договору, сторони керуються рекомендованими мінімальними розмірами ставок адвокатського гонорару за годину роботи, що згідно Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16 лютого 2018 року та Рішення №17 Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 року становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи встановленого на день такої оплати, що станом на дату укладення цього Договору складає 1342 грн».

Згідно пункту 4.2.2. Договору, з урахування підпункту 4.2.1. цього Договору, сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку, коли розмір сумарної кількості годин роботи послуг адвоката за Договором, перевищує розмір гонорару (вартість послуг Адвоката/ціну), що зазначений у п. 4.2. Договору, застосовується положення п.4.2. Договору, при визначені максимального сумарного значення розміру гонорару.

Згідно пункту 4.5. Договору, факт наданої правової допомоги підтверджується фактичним виконанням (вчиненням Адвокатом дій), необхідних для захисту інтересів Клієнта.

В заяві зазначено, що на виконання умов пункту 1.1. Договору, станом на 21 квітня 2023 року, Адвокатом було надано (виконано), а Клієнтом отримана наступна правова допомога (виконана робота) на загальну суму 10 065 грн.

Таким чином розмір витрат на правничу допомогу адвоката з метою розподілу судових витрат у справі є обмеженим та не може перевищувати 10 000 грн, які адвокат і просить стягнути з відповідача.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є необґрунтованою, такою, що не відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, з огляду на наступне.

В частині 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом; вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, частина 5 ст. 137 ЦПК України, вказує на те, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020 приходить до висновку, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд мас виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від відповідача не надходило. В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Згідно із заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача заявлено розрахунок витрат у розмірі 10000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога адвоката полягала у відвідуванні одного судового засідання, на якому й було прийнято рішення про відмову в задоволені позову.

На думку суду, дана справа є справою незначної складності. Супровід даної справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, справа не становить суспільний інтерес.

Отже, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу, у задоволенні позову відмовлено, а відповідач отримав адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відовідача витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн не є пропорційним до предмета спору та складності справи, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, та вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 2000 грн.

Керуючись133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №461/2235/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ) про захист прав споживачів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана учасниками справи до Львівського апеляційного суду безпосередньо або через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Волоско І.Р.