Номер провадження: 22-ц/813/5051/23
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів Бездрабко В.О.,

Пузанової Л.В.,

секретар Трофименко О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Скіндер Владислав Броніславович, на ухвалу Приморського районного суду міста Одеса від 08 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання припиненим права користування квартирою та виселення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання припиненим права користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира належить на праві власності позивачу. Після розірвання шлюбу з відповідачкою сімейні відносини припинені. ОСОБА_1 не є членом сім`ї власника квартири, а тому втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідачка без згоди власника продовжує користуватись житловим приміщенням, чинить перешкоди позивачу у вільному володінні належною йому квартирою, внаслідок чого ОСОБА_2 тимчасово проживає з іншою сім`єю в орендованому помешканні, просить задовольнити позовні вимоги.

08.02.2023 року адвокатом Лукинюком В.В., який діє від імені ОСОБА_2 , подано до суду заяву про закриття провадження у справі, оскільки відповідачка добровільно припинила своє проживання у квартирі, що належить позивачеві, а тому через відсутність предмета спору провадження у справі підлягає закриттю.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 08 лютого 2023 року закрито провадження у справі з тих підстав, що предметом спору є припинення права користування і виселення ОСОБА_1 із квартири, власником якої є позивач. Спір стосується виключно проживання відповідачки у зазначеній квартирі. ОСОБА_1 станом на час розгляду справи із 13 січня 2023 року у спірній квартирі не проживає, а тому відсутній предмет спору, що є достатньою підставою для закриття провадження у справі згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Скіндер Владислав Броніславович, просить ухвалу суду скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду, оскільки висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, а також допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, висновок суду про відсутність предмета спору ґрунтується виключно на поясненні позивача, тоді як представник відповідача проти закриття провадження заперечувала та зазначала про тимчасовий виїзд відповідачки на відпочинок, що не є відмовою від права на проживання у квартирі. Також зазначає, що спірна квартира під час шлюбу була зареєстрована за позивачем 34.04.2020р. після її реконструкції із збільшенням геометричних розмірів та конфігурації за кошти подружжя, а тому не є особистою власністю лише позивача, що встановлено рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.09.2020р.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лукинюк Володимир Васильович, доводи апеляційної скарги заперечує, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін. Зазначає, що доводи апелянта про приналежність спірної квартири до спільного майна подружжя є лише припущенням та спростовані фактом реєстрації права власності лише за позивачем. Крім того, відповідачка при виїзді забрала всі особисті речі, що спростовує твердження про тимчасовий її виїзд на відпочинок та недопуск її у квартиру 15.02.2023р. родичами позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав та захисту охоронюваних законом інтересів.

Заявою по суті при розгляді справи за правилами позовного провадження є, зокрема, позовна заява, в якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. (ч.1 ст.175 ЦПК України)

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

З наведеного слідує, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судом встановлено, що предметом спору, з приводу якого позивач прийняти судове рішення, є визнання припиненим права ОСОБА_1 на користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та її виселення.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір стосується виключно проживання відповідачки у квартирі, право власності на яку зареєстровано за позивачем. Визнавши доведеним факт добровільного припинення проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі, врахувавши пояснення позивача та надану ним копію акту від 07.02.2023р., складеного та підписаного сусідами сторін, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору та, як наслідок, наявність підстав для закриття провадження у справі.

Апеляційний суд не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується не лише фактичного проживання відповідачки у спірній квартирі, що кореспондується з позовною вимогою про її виселення, а й наявності у ОСОБА_1 суб`єктивного права на таке проживання, про визнання припиненим якого просив позивач.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Скіндер В.Б., категорично заперечувала проти твердження позивача щодо її добровільного припинення проживання у спірній квартирі, зазначаючи, що вказані обставини не відповідають дійсності, а її відсутність є тимчасовою та пов`язана з від`їздом на відпочинок. При цьому зазначає, що після повернення має намір продовжити проживання у квартирі, співвласником якої себе вважає.

Суд першої інстанції помилково відхилив вказані доводи представника відповідача, пославшись на їх недоведеність, оскільки в даному випадку сам факт ствердження ОСОБА_1 про наявність у неї права користування житловим приміщенням, за умови оспорення такого права позивачем, свідчить про наявність неврегульованих питань між сторонами, що виключає можливість закриття провадження з підстав відсутності предмету спору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції наведеного не врахував, у зв`язку з чим необґрунтовано постановив ухвалу, яка перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктами 1 та 4 частини першої статті 379 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права.

За викладених обставин ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.367,374,379,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Скіндер Владислав Броніславович, задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеса від 08 лютого 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2023 року.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ В.О.Бездрабко

________________ Л.В.Пузанова