24.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/2530/23
Провадження номер 2-з/205/264/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра клопотання ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Данилової Анни Геннадіївни, про витребування доказів,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа єдиним унікальним номером 205/2530/23 за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Лагода О.А. до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотін М.П., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. про визнання заповіту недійсним.

31.03.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з підготовчого судового засідання на 24.04.2023 рік.

24.04.2023 року позивачем ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Данилової А.Г. за письмовим ордером, подано до суду, зареєстровану в канцелярії, заяву, в якій просить:

- витребувати у приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Плахотіна М.П. (адреса місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Набережна Січеславська, б.27, прим. 2, ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2, тел.: НОМЕР_1 ), а саме: оригінальні примірники та інші документи нотаріальної справи щодо посвідчення заповіту, складеного ОСОБА_3 22.03.2021 р., посвідчений нотаріусом Плахотіним М.П. номер бланку: НМС 481165, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 492;

- витребувати у відповідача ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , оригінал заповіту складеного ОСОБА_3 22.03.2021 року посвідченого нотаріусом Плахотіним М.П. номер бланку НМС 481165, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 492.

В підготовче судове засідання будь-яких клопотань або заяв які перешкоджають суду вирішити заявлене стороною позивача клопотання, від учасників справи не надійшло.

Ознайомившись з клопотанням та матеріалами справи, приходжу наступного висновку.

Згідно положень ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, такими засобами як письмовими, речовими і електронними доказами (ч.ч. 1, 2 ст. 76). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 2 ст. 77).

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 ЦПК України, у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Разом з тим, вирішуючи питання в частині витребування у приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Плахотіна М.П. (адреса місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Набережна Січеславська, б.27, прим. 2, ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2, тел.: НОМЕР_1 ), а саме: оригінальні примірники та інші документи нотаріальної справи щодо посвідчення заповіту, складеного ОСОБА_3 22.03.2021 р., посвідчений нотаріусом Плахотіним М.П. номер бланку: НМС 481165, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 492, судом встановлено, що аналогічну вимогу про витребування вказаного доказу було заявлено клопотанням про витребування доказів, поданого позивачем ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Лагода О.А. разом з позовною заявою 14.03.2023 року (провадження 2-з/205/181/23) (а.с. 60-63).

За наслідками розгляду вказаного клопотання про витребування доказів, останнє було задоволено частково та ухвалою суду від 31.03.2023 року витребувано у приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Плахотіна Максима Павловича (адреса місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Набережна Січеславська, б.27, прим. 2, ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2, тел.: НОМЕР_1 ), засвідчені належним чином наступні докази: документи нотаріальної справи щодо посвідчення заповіту складеного 22.03.2021 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого нотаріусом Плахотіним М.П. номер бланку: НМС 481165, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 492 (а.с. 44-45).

При цьому, слід зазначити, що на виконання ухвали суду від 16.03.2023 року в цій частині, приватним нотаріусом Плахотіним М.П. були направлені суду супроводжувальним листом копія заповіту та копії документів на підставі яких він посвідчений, що надійшли до суду 03.04.2023 року (а.с. 93-96).

Таким чином, фактично стороною позивача повторно, в цій частині, заявляється клопотання про витребування доказів яке вже вирішено судом та підстав для його повторного вирішення не вбачається, таким чином в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи.

Таким чином, сторона позивача не позбавлена права ознайомитися з матеріалами справи та в разі наявності для цього визначених законодавством підстав, подати обґрунтоване клопотання про витребування необхідних доказів в порядку ст. 84 ЦПК України.

Вирішуючи питання в частині клопотання заявленого 24.04.2023 року щодо витребувати у відповідача ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , оригінал заповіту складеного ОСОБА_3 22.03.2021 року посвідченого нотаріусом Плахотіним М.П. номер бланку НМС 481165, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 492, приходжу наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 13 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За вимогами ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

При цьому, відповідно до п. 3, 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено і підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак як вбачається з наявних матеріалів, відсутні докази того, що стороною позивача вживались заходи щодо самостійного витребування вказаного вище доказу та (або причини) неможливості його витребування у особи - ОСОБА_2 .

Крім того, в даному випадку сторона позивача просить витребувати доказ безпосередньо у відповідача по справі, проте положення ст. 12 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції, зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та з огляду на зміст статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд керується теорією рівності зброї, тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31 жовтня 2013 року). Сам принцип рівності зброї передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

Отже, у даному випадку, процесуальним законодавством покладено на сторони обов`язок подавати суду докази на доведення своїх вимог чи заперечень, падаючі які, сторони реалізують своє право на доказування і одночасно виконують обов`язок із доказування та в разі неможливості подання доказів безпосередньо самою стороною, що повинно бути відповідним чином підтверджено, суд може їх витребувати за ухвалою за наслідками розгляду відповідного клопотання (заяви) обґрунтованого, у тому числі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Проте, в даному випадку, сторона позивача фактично покладає на суд обов`язок щодо збирання доказів, при цьому заявляючи про їх витребування від іншої сторони у справі, що є порушенням принципу диспозитивної цивільного процесу.

Виходячи з зазначеного вище, суд не вбачає визначених законодавством підстав для витребування заявленого клопотанням позивача доказу від відповідача по справі ОСОБА_2 , таким чином не підлягає задоволенню клопотання сторони позивача в цій частині.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 83, 84, 263, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Данилової Анни Геннадіївни про витребування доказів - відмовити.

Підготовче судове засідання по справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Лагода Олени Анатоліївни до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотін Максим Павлович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій В`ячеславович, про визнання заповіту недійсним відкласти на 13 годину 45 хвилин 15 травня 2023 року, про що повідомити учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.О. Бізяєва