Справа № 639/821/22
Провадження № 2/639/282/23
26 квітня 2023 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С. М.,
секретар судового засідання Пивоварова Т.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 639/821/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей,
ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просила суд визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.02.2017 зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 шлюб з відповідачем розірвано. Діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають окремо від відповідача разом з матір`ю позивачем у справі та перебувають на її утриманні.
Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ від 26.01.2022 у справі № 953/964/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 25.01.2022. Діти проживають разом з позивачем з моменту їх народження, та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовна заява містить попередній орієнтовний розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, за яким: витрати на професійну правничу допомогу 5000,00 грн, та понесені витрати на оплату судового збору 992,40 грн.
16.02.2022 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі, призначено підготовче засідання (а.с.33-34).
05.01.2023 ухвалою суду до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (а.с.123-124).
05.01.2023 у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено про долучення до матеріалів справи наданих органом опіки та піклування Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради письмового висновку щодо розв`язання спору та письмових пояснень. Постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено судове засідання (а.с.138-139).
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сєришева О.С., яка діє на підставі ордеру, 26.04.2023 подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі, розглянути справу за відсутності позивача та її представника, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.
Третьою особою Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, 03.01.2023 надано суду письмові пояснення, в яких орган опіки та піклування підтримав позовні вимоги матері дітей ОСОБА_1 , просив провести розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі просив прийняти з урахуванням наданого письмового висновку щодо розв`язання спору між батьками (а.с.110).
Третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради своїм правом на подання письмових пояснень на позовну заяву не скористалась.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засіданняповторно не з`явився, у порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
26.04.2023 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2017, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 у справі № 953/22899/21, що набрало законної сили 07.03.2021, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.13,14).

Діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 з 18.12.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання (а.с.15-17).

Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ від 26.01.2022 у справі № 953/964/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 25.01.2022.

Позивачу на праві спільної часткової власності належить 76/300 часток житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу р. № 3401, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В. 15.10.2005, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією договору купівлі-продажу (а.с.21-23).

Також, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки: площею 0,25 га кадастровий номер :00:003:0130, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0225 га, кадастровий номер :00:003:0131, надана для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу р. № 889, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П. 03.06.2016 (а.с.24).

За інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» ХМР від 28.01.2022 № 104/0/567-22 діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають під наглядом фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікаря педіатра за останній рік відвідування амбулаторних прийомів лікаря, медичний догляд за дітьми здійснювала та виконувала мати ОСОБА_1 .. Випадків недогляду за дітьми з боку матері не було, рекомендації лікарів виконує. Батько дітей амбулаторні прийоми з дітьми не відвідував, станом здоров`я Аніти та ОСОБА_5 у лікаря педіатра не цікавився (а.с.19).

Відповідно до інформації адміністрації КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 119 Харківської міської ради» від 28.01.2022 № 01-35/24, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відвідує заклад з 02.09.2019 по теперішній час. Зі слів вихователя ОСОБА_6 дитину приводить до групи та забирає із закладу мати дитини ОСОБА_1 . ОСОБА_1 відвідувала батьківські збори групи, святкові ранки, цікавилась станом розвитку дитини, її досягненнями та захопленнями. З батьком дитини ОСОБА_2 вихователь ОСОБА_6 не знайома (а.с.20).

Висновком Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.12.2022 № 264 встановлено, що батьки дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2022. Місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та Аніти зареєстровано разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час у зв`язку із воєнними діями на території України мати разом із дітьми виїхала до Королівства Норвегії. Місце проживання батька дівчат ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . Мати дітей ОСОБА_1 надала довідку з перекладом, у якій зазначено, що вона зверталась до лікаря з приводу здачі тесту на алкоголь та інші наркотики, і нічого виявлено не було. Ії сприймають як турботливу і люблячу матір і лікар не сумнівається, що діти отримають хороше і безпечне виховання. Батько дітей ОСОБА_2 засобами телефонного зв`язку запрошувався до спеціаліста Департаменту служб, за запрошенням не з`явився, письмових пояснень не надіслав, але в телефонній розмові зазначив, що діти проживають із матір`ю, та батько не заперечує проти проживання дівчат з матір`ю. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом із матір`ю було розглянуто 20.12.2022 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів. В інтересах дітей Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 (а.с.111-112).

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1,2 ст. 155 СК України).

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На час ухвалення судового рішення дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось п`ять років, а дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось три роки.

Згідно положень ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

На даний час батьки малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо.

У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Преамбулою статей 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Тому в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 61-327цс18.

Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з дітьми та негативного впливу на їх виховання і розвиток, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дітей, та має першочергового значення при вирішенні зазначеного спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с.28).

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Доказів про понесення інших судових витрат, ніж по сплаті судового збору, стороною позивача не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, ст. 7,19,141,142,150,155,157,160,161,171 СімейногоКодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса: 61002 м. Харків, вул. Чернишевська, 55, 4 поверх.

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повне рішення складено 26.04.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК