ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/374/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л. у цивільній справі №607/21900/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2022 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №79872, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 12 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором VG3305 від 8 травня 2008 року у загальній сумі 88 003,10 грн.

Стягнуто з ТОВ Вердикт Капітал на користь ОСОБА_1 1362,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року стягнуто з ТОВ Вердикт Капітал в користь ОСОБА_1 16 500,00 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі ТОВ Вердикт Капітал просить скасувати додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року та прийняти постанову, якою відмовити в ухваленні додаткового рішення та стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що позивачем не наведено поважних причин, за яких він не міг подати докази, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів. Крім цього, до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не надано документів на підтвердження понесених витрат. Сума витрат, яку стягнув суд, є завищеною та неспівмірною із складністю справи та затраченим адвокатом часом.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду без змін. Вказує, що акт прийому-передачі наданих правничих послуг підписаний після завершення розгляду справи, тому позивач до ухвалення рішення суду не міг подати докази, які підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи засобами електронної пошти, вказаної в апеляційній скарзі, а тому його неявка відповідно до вимог ч.2 ст. 371 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва П.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій - третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За правилами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати не відбувалися.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, на виконання вимог п. 9 ч. ст. 175 ЦПК України ОСОБА_1 надав попередній (орієнтований) розрахунок витрат, які він поніс та очікує понести в процесі розгляду справи та визначив їх у розмірі 17 862,00 грн.

Також до ухвалення рішення суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Осів П.В. звернувся до суду із заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з відповідача 16 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Також в даній заяві зазначено, що докази будуть подані в строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

30 серпня 2023 року, тобто протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Осів П.В. звернувся із клопотанням, в якому просив приєднати до матеріалів справи копію Договору про надання правничої допомоги №27/11 від 27 листопада 2021 року та копію Акту прийому-передачі наданих правничих послуг від 29 серпня 2022 року.

Таким чином, у визначені строки вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів про розмір судових витрат представником ОСОБА_1 - адвокатом Осівом П.В. було виконано, тому були наявні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не надано документів на підтвердження понесених витрат та позивачем не наведено поважних причин, за яких він не міг подати докази, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Реальність витрат на професійну правничу допомогу у даній справі підтверджується Актом прийому-передачі наданих правничих послуг від 29 серпня 2022 року до Договору №27/11 про надання правничої допомоги від 27 листопада 2021 року, в якому детально описано вид виконаної адвокатом роботи, час, витрачений на виконання таких робіт та їх вартість.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума витрат на правничу допомогу, яку стягнув суд, є завищеною та неспівмірною із складністю справи та затраченим адвокатом часом, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступні мотиви.

Стягуючи ТОВ Вердикт Капітал на користь ОСОБА_1 16 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт, час, витрачений на виконання таких робіт, їх вартість, з чим також погоджується колегія суддів. Витрати на професійну правничу допомогу в присудженому судом розмірі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

ТОВ Вердикт Капітал не довело неспівмірності таких витрат.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал залишити без задоволення.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Гірський Б.О.