Справа № 715/739/14-ц
Провадження № 6/715/24/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «Оксі Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ ФК «Цикл Фінанс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Глибоцького районного суду від 23 травня 2014 року у справі № 715/739/14-ц на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 6 141 доларів США, що еквівалентно 57 327,52 грн. та судові витрати по 286,64 грн. з кожного.

Вказує на те, що 28 квітня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-60, згідно умов якого AT «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Оксі Банк» права вимоги за кредитним договором № 014/04-2/216-1 від 15 грудня 2006 року, який було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

В подальшому, 28 квітня 2023 року між АТ «Оксі Банк» та ТзОВ «Цикл Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-60-1 згідно умов якого AT «Райффайзен Банк Аваль» відступив ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за кредитним договором № 014/04-2/216-1 від 15 грудня 2006 року, який було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Посилається на те, що право кредитора належить ТОВ «Цикл Фінанс» та саме воно є правонаступником стягувача у справі №715/739/14-ц. Однак, ТОВ «Цикл Фінанс» не будучи стороною виконавчого провадження, позбавлене можливості ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчих листів, виданих на примусове виконання рішення №715/739/14 від 23.05.2014 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області.

Тому, просить суд замінити стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Цикл Фінанс» у виконавчому провадженні.

Представник заявника Жабченко Т. в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій просила про розгляд справи у її відсутності.

Представник заінтересованої особи АТ «Райффайзен Банк», Куриш В.І. в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив про розгляд справи у його відсутності.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Тобто, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012 (v018p710-12)).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012 (v011p710-12)). Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 918/600/15.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. На правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками-незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається з видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі сплином строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Проте, саме по собі судове рішення, яким було задоволено позовні вимоги позивача, не може бути гарантією його виконання відповідачем. В такому випадку держава забезпечує примусове виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Порядок виконання рішення суду визначений ЗУ «Про виконавче провадження».

Після відкриття виконавчого провадження стягувач має право: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва.

Як встановлено судом, Глибоцьким районним судом Чернівецької області 23 травня 2014 року у справі № 715/739/14-ц на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 6 141 доларів США, що еквівалентно 57 327,52 грн. та судові витрати по 286,64 грн. з кожного. 27 червня 2014 року судом видані виконавчі листи №715/739/14 щодо кожного боржника.

Постановами про закінчення виконавчого провадження серії ВП №47580746 та № 47581023 від 27 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Манасовичем В.В. закінчено виконавче провадження по справі №715/739/14 на підставі п.9 частини першої ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення.

01.02.2021 року вищевказані матеріали виконавчих проваджень були знищені через закінчення строків зберігання відповідно до акту вилучення виконавчих проваджень та інших документів.

Крім того, встановлено, що 28 квітня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-60, згідно умов якого AT «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Оксі Банк» права вимоги за кредитним договором № 014/04-2/216-1 від 15 грудня 2006 року, який було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

В подальшому, 28 квітня 2023 року між АТ «Оксі Банк» та ТзОВ «Цикл Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-60-1 згідно умов якого AT «Райффайзен Банк Аваль» відступив ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за кредитним договором № 014/04-2/216-1 від 15 грудня 2006 року, який було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене та виходячи із того, що вимога ТОВ «Цикл Фінанс» щодо заміни сторони виконавчого провадження є безпідставною, у зв`язку із закінченням виконавчого провадження по причині повного погашення боргу, а відтак, виконанням рішення, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 55, 442 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 259-260 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про заміну стягувача у справі та виконавчому провадженні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя