Справа № 591/2639/22
Провадження № 2/591/1743/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року м. Суми

Зарічний райсуд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Сухонос Є.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Жалковського В. Ю.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Оскорбіна А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/2639/22 за позовом З ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати за час простою, втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, компенсації за час затримки виплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час порушення строків виплати належних звільненому працівнику та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з червня 2018 року перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та займав посаду водія автотранспортних засобів.

З початком війни в Україні відповідач не організовував перевезення, роботою не забезпечував. При особистій зустрічі 25.05.2022 року відповідач усно повідомив про звільнення позивача у зв`язку з ліквідацією фізичної особи-підприємця з 31.07.2022 року. Вважає це порушенням трудового законодавства.

У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену при звільненні суму заробітну плату в розмірі 26 973,56 грн., 3269,52 грн. належну виплату за час простою, 1036,20 грн. втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, 19800,00 грн. компенсації за час затримки виплати заробітної плати, 21 987,28 грн. компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, 20260,02 грн. середнього заробітку за час порушення строків виплати належних звільненому працівнику та 15 000,00 грн. моральної шкоди.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач та його представник проти позову заперечили.

16 серпня 2022 року відповідач подав письмовий відзив, в якому зазначив, що з 31.07.2022 року ФОП ОСОБА_2 припинено, а ОСОБА_1 звільнений у зв`язку з ліквідацією ФОП, про що зроблений запис у контракті.

Вважає, що позивач в позові підтверджує, що з 24 лютого 2022 року самоусунувся від виконання трудових обов`язків. Відповідач дізнався про укладення позивачем контракту добровольця територіальної оброни 23.05.2022 року, в той же день надав йому на руку попередження про звільнення, але копію контракту позивач не надав.

Зазначив, що за лютий місяць відповідач з позивачем розрахувався.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 1 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 6 вересня 2022 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 6 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 28 вересня 2022 року у зв`язку з витребуванням документів.

Протокольною ухвалою головуючого від 28 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 1 листопада 2022 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 1 листопада 20022 року відкладено розгляд справи до 29 листопада 2022 року за лопотанням представника позивача.

29 листопада 2022 року відкладено розгляд справи до 27 грудня 2022 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

Протокольною ухвалою головуючого від 27 грудня 2022 року відкладено розгляд справи до 24 січня 2023 року за клопотанням відповідача.

Протокольною ухвалою головуючого від 24 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 20 лютого 2023 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 20 лютого 2022 року відкладено розгляд справи до 29 березня 2023 року у зв`язку із закінченням відведеного процесуального часу.

Протокольною ухвалою головуючого від 29 березня 2023 року оголосити перерву в судовому засіданні до 21 квітня 2023 року за клопотанням представника позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

7 червня 2018 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, згідно якого ОСОБА_1 влаштований на посаду водія автотранспортних засобів. До обов`язків працівника відносяться: керування автомобільними транспортними засобами, які відносяться до категорії «Д» за різних дорожніх умов. Виконання вимог правил дорожнього руху, правил перевезень пасажирів. Забезпечувати належний технічний стан автотранспортного засобу. Перевірка технічного стану автотранспортного засобу з виїздом на лінію та після повернення з рейсу. Забезпечення справності його обладнання відповідно до вимог стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища. Виконання роботи зі щоденного технічного обслуговування транспортного засобу. Усунення технічних несправностей, які виникають під час роботи на лінії та потребують розбирання головних механізмів. Виконання регулювальної роботи. Заправлення автотранспортних засобів паливом та іншими експлуатаційними матеріалами. Оформлення дорожньої документації. Надання першої медичної допомоги потерпілим під час ДТП. Розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче встановленого розміру мінімальної заробітної плати. (а.с.21).

23 травня 2022 року ОСОБА_1 вручено попередження про звільнення працівника у зв`язку з ліквідацією фізичної особи-підприємця (а.с.8).

Згідно наказу (розпорядження) №310722 від 31 липня 2022 року, ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів у зв`язку з ліквідацією фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.22).

14 березня 2022 року між ОСОБА_1 та командиром добровольчого формування Сумської міської територіальної громади №3 ОСОБА_4 укладений контракт добровольця територіальної оборони (а.с.7)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що працює водієм неофіційно на Харківській, 111, там знаходяться транспортні засоби. Після 24.02.2022 року бачив ОСОБА_6 , на той час він ще не був у добровольчому формуванні.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_6 працював у ФОП ОСОБА_2 , були з ним на одному маршруті. 24 лютого 2022 року разом з ОСОБА_1 виїздили на маршрут. Розвезли людей та більше в цей день не працювали. 8 березня 2022 року 1 гумконвой 30 автомобілів, в тому числі був і ОСОБА_1 . Автобус був не ОСОБА_2 , його автобусів не було. Повернулися наступного дня близько 15.00 год., всі транспортні засоби поставили в гараж на фарфоровому заводі, гараж був закритий. 10 березня 2022 року свідок приїздив разом з ОСОБА_1 . гараж був відкритий, ОСОБА_2 не було. .

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що працював водієм, Транспортний засіб ставив на АДРЕСА_1 з 24 лютого 2022 року на 2 квітня 2022 року. В цей період керівництво заводу попередило про готовність автобусу. ОСОБА_1 знає, після початку війни останнього на території заводу не бачив. ОСОБА_2 приходив щоденно, проводив ремонтні роботи транспортних засобів, працював в котельні. Робили автобус на ЗСУ. Завод укладав договір з ОСОБА_2 на зберігання автобуса НОМЕР_1 .

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що з 24 лютого 2022 року по 15 березня 2022 року зламався його автомобіль, свідок домовився з ОСОБА_2 про використання ями, ремонт тривав 2 тижні, в гаражі були інші автомобілі. ОСОБА_2 був у гаражі кожен день протягом цих 2 тижнів. Були автобуси, які виїжджали кудись і поверталися. ОСОБА_1 в цей період не бачив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що залишав свій автомобіль в гаражі ОСОБА_2 перед 24 лютого 2022 року і забрав в кінці березня 2022 року. Майже кожного дня ходив в гараж і перевіряв авто, ОСОБА_2 там був постійно, він опалював приміщення гаражів, ремонтував власні автобуси. ОСОБА_1 бачив один раз в квітні 2022 року. 26 квітня 2022 року ОСОБА_2 казав, що всі водії порозбігалися, нікому було перевозити біженців.

Свідок ОСОБА_11 , пояснив, що працює на території АДРЕСА_2 , заїзд вільний. 24 лютого 2022 року прибув на територію гаражу о 12.00 год. ОСОБА_2 був на території, чи був ОСОБА_1 не пам`ятає. ОСОБА_2 в гаражі ремонтував свої автомобілі, бачив його не раз.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За період з 1 березня 2023 року по 13 квітня 2022 року, заробітна плата позивачу не виплачена.

Посилання відповідача на те, що позивач самоусунувся від виконання трудових обов`язків не заслуговує на увагу, оскільки відповідач не пропонував позивачу роботу, передбачену контрактом. Перевезення людей «зеленим коридором» не є прямим трудовим обов`язком позивача згідно контракту. Будь-яких наказів про встановлення простою відповідачем не виносилося. А тому вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 1 березня 2022 року по 13 квітня 2022 року підлягає задоволенню. Враховуючи, що контрактом передбачена заробітна плата позивача не нижче встановленого розміру мінімальної заробітної плати (на період березня-квітня 2022 року - 6500,00 грн.) та сторони підтвердили, що в спірний період саме в мінімальному розмірі провводилася виплата заробітної плати позивачу, стягненню підлягає заробітна плата в розмірі 9 425 грн.00 коп..
Абз. 2 п.1 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затверджених постановою КМУ від 29.12.2021 року №1449, термін «добровольчі формування територіальних громад» вживається в значенні, наведеному у ст. 1 Закону України «Про основи національного супротиву».

На членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ.

Дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється у тому числі на членів добровольчих формувань територіальних громад.

Ч. 1 ст. 119 КЗПП України передбачено, що на час виконання державних та громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівником гарантується збереження місця роботи (посади) і середній заробіток.

Таким чином, роботодавець повинен був нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 середній заробіток під час перебування останнього в лавах Добровольчого формування територіальної оборони.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час виконання громадських обов`язків за період з 14 квітня 2022 року по 18 липня 2022 року у сумі 20 150 гр. 00 коп.
Відповідно до встановленої Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, формули обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
Всього за період з липня 2018 року по 31 липня 2022 року у позивача 98 календарних днів невикористаної основної відпустки.
Таким чином, стягненню підлягає компенсація за невикористану відпустку з 18 липня 2018 року по 31 липня 2022 року у розмірі 17 948 грн. 32 коп.
Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законним прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи встановлені обставини справи, характер та обсяг страждань позивача в зв`язку з невиплатою заробітної плати, їх тривалість та, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає необхідним визначити моральну шкоду у розмірі 1500 гривень.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому термін дії воєнного стану в Україні було продовжено. Наразі правовий режим воєнного стану в Україні триває.

Листом від 28.02.2022 № 2021/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Надані відповідачем докази доводять, що у період, за який позивач просить стягнути середній заробіток (квітня ) порушення зобов`язання щодо розрахунку при звільненні, сталося внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили, що на підставі частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням.

Суд вважає, що відповідач у зв`язку з веденням бойових дій на території Сумської області, в тому числі в м. Суми, був позбавлений можливості здійснювати свою підприємницьку діяльність в повній мірі, оскільки підприємства на території міста не працювали, тому була відсутня необхідність в перевезеннях працівників на роботу.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати, суми компенсації за час затримки виплати заробітної плати, середнього заробітку за час порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 1 березня 2022 року по 13 квітня 2022 року у розмірі 9 425 грн.00 коп., середній заробіток за час виконання громадських обов`язків за період з 14 квітня 2022 року по 18 липня 2022 року у сумі 20 150 гр. 00 коп., компенсацію за невикористану відпустку з 18 липня 2018 року по 31 липня 2022 року у розмірі 17 948 грн. 32 коп. та 1500,00 грн. моральної шкоди. В іншій частині суд вважає позовні вимоги необгрунтованими.
Крім цього, суд вважає за доцільне стягнути вищевказані грошові суми саме з фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця, оскільки діяльність ФОП ОСОБА_2 припинена (а.с.92-93).
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 1 березня 2022 року по 13 квітня 2022 року у розмірі 9 425 грн.00 коп., середній заробіток за час виконання громадських обов`язків за період з 14 квітня 2022 року по 18 липня 2022 року у сумі 20 150 гр. 00 коп., компенсацію за невикористану відпустку з 18 липня 2018 року по 31 липня 2022 року у розмірі 17 948 грн. 32 коп. та 1500,00 грн. моральної шкоди.
В іншій частині вимог відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення виготовлено 26 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Г.В.Шелєхова