Ухвала

26 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 459/1120/21

провадження № 61-5557ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила: визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (далі - АТ «ОГС «Львівгаз») щодо проведення донарахування їй як споживачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 необлікованого об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника в розмірі 15 271,53 грн; зобов`язати АТ «ОГС «Львівгаз» провести перерахунок їй як споживачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 необлікованого об`єму природного газу розміру платежів за спожитий природний газ шляхом виключення донарахувань за необліковий об`єм природного газу в сумі 15 271,53 грн як дорахунок за несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона зареєстрована в АТ «ОГС «Львівгаз» як побутовий споживач (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) для обслуговування квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Виявивши, що газовий лічильник зупинився та не обліковує об`єм спожитого газу, вона повідомила працівників АТ «ОГС «Львівгаз», які здійснили перевірку газового лічильника, за результатами якої було складено акт про порушення від 04 лютого 2021 року № 007805, яким встановлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу. Вона не погоджується із зазначеним актом, так як не втручалася в роботу лічильника, про що свідчить наявність заводської пломби на лічильнику, що підтверджується фотознімками при його демонтажі, про що зазначено в акті. На підставі акта про порушення від 04 лютого 2021 року № 007805 комісією відповідача 11 лютого 2021 року було проведено експертизу, якою встановлено відсутність заводської пломби на лічильнику, однак не вказано, що саме нею як споживачем було пошкоджено заводську пломбу, при тому, що в акті про порушення зазначено, що при демонтажі лічильника пломба була непошкодженою. 25 березня 2021 року на засіданні комісії АТ «ОГС «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем було розглянуто акт про порушення від 04 лютого 2021 року № 007805 та прийнято рішення про його задоволення і проведення донарахування вартості спожитого газу за період з 05 серпня 2020 року по 04 лютого 2021 року в обсязі 1747,93 куб. м на суму 15 271,53 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправними дії АТ «ОГС «Львівгаз» щодо донарахування споживачу - ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 необлікованого об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника в розмірі 15 271,53 грн. Зобов`язано АТ «ОГС «Львівгаз» провести перерахунок споживачу - ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 необлікованого об`єму природного газу розміру платежів за спожитий природний газ шляхом виключення донарахувань за необліковий об`єм природного газу в сумі 15 271,53 грн, як донарахування за несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника.

10 квітня 2023 року АТ «ОГС «Львівгаз» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є: визнання протиправними дій щодо проведення донарахування необлікованого об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника в розмірі 15 271,53 грн; зобов`язання провести перерахунок необлікованого об`єму природного газу розміру платежів за спожитий природний газ шляхом виключення донарахувань за необліковий об`єм природного газу в сумі 15 271,53 грн. Оспорювана позивачем сума донарахувань за необліковий об`єм природного газу - 15 271,53 грн, не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку АТ «ОГС «Львівгаз» мотивувало тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім цього, справа становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується значного кола споживачів послуг розподілу природного газу, а також - має виняткове значення дня нього як оператора газорозподільної системи «Львівгаз», оскільки стосується порядку правильного ведення обліку природного газу.

Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Формальне посилання заявника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без наведення належного обґрунтування зазначеної обставини, не свідчить про наявність в цій справі обставин, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Крім цього, судова практика щодо розгляду справ за подібних правовідносин вже сформована. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 908/554/19 зазначив, що: положення наведеного пункту (пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем) прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. При цьому, колегія суддів Верховного Суду, яка переглядала судові рішення у справі № 908/554/19, вказала також, що інше тлумачення цієї норми не відповідатиме змісту наведеного положення закону.

Розтлумачивши ці ж положення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 31 липня 2019 року у справі № 904/4030/18 вказав, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту несанкціонованого втручання в роботу комерційного вузла обліку газу шляхом пошкодження пломб, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Вказане свідчить про те, що викривлення даних обліку природного газу є обов`язковим наслідком несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу. Зазначене також підтверджується тим, що відповідно до положень глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості.

Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 31 липня 2019 року у справі № 904/4030/18, від 05 листопада 2019 року у справі № 922/137/19, від 28 грудня 2019 року у справі № 911/721/19, від 12 березня 2020 року у справі № 920/1217/16, від 26 червня 2020 року у справі № 911/720/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 922/4351/19, від 03 листопада 2020 року у справі № 908/554/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 646/6354/19.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. Сама по собі поширеність відповідної категорії справ не є достатнім обґрунтуванням значного суспільного інтересу до цієї справи. Заявник не пояснив, яким чином задоволення позову в цій справі, в якій сторонами є конкретний споживач і надавач послуг, за встановлених апеляційним судом певних обставин (які є унікальними для кожної справи) протиправності дій надавача послуг щодо донарахування позивачу об`єму природного газу, становить значний суспільний інтерес для широкого кола осіб, зокрема серед споживачів природного газу.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання АТ «ОГС «Львівгаз» про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко