КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023року місто Київ

справа № 369/6361/23

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену під головуванням судді Янченко А.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року заявник ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату комунальних послугз теплопостачанняу сумі 17736,51 грн. та 268,40 грн. витрат на оплату судового збору.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, заявник ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог посилався на те, що положення п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України стосуються лише вимог, які випливають з договорів, укладених в письмовій (в тому числі електронній) формі (п.7 ч.1 ст.161 ЦПК України), натомість ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Вказував, що споживачами багатоквартирного будинку №27 в межах вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» рішення про вибір моделі договірних відносин не приймалось, а тому 01 жовтня 2021 року на сайті ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» uk-zaraz5.com.ua опубліковано індивідуальний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії по будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою в матеріалах справи роздруківкою з офіційного сайту ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5».

Зазначав, що зі споживачами багатоквартирного будинку №27 і ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» з 31 жовтня 2021 року було укладено саме індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічними договорами приєднання, і не можуть бути такими, що укладені у письмовій чи електронній формі.

Відзиву на апеляційну скаргу заявника до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів заяви, в ній заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату комунальних послугз теплопостачанняу сумі 17736,51 грн.

Зі змісту заяви вбачається, що вона містить вимогу, передбачену п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України та за своїми формою і змістом відповідає ст.163 ЦПК України.

На підтвердження вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» до заяви було додано копії: рішень про встановлення тарифів, індивідуального договору приєднання №27-Б про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року, скріншот із повідомленням з офіційного сайту ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5», наказів ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування, платіжок на оплату постачання теплової енергії.

Відмовляючи ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що наданий заявником індивідуальний договір приєднання №27-Б про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року, вимоги за яким заявлено стягувачем, не був підписаний заявником та боржником.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з індивідуального договору приєднання №27-Б про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року, ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» з одної сторони та власник/користувач приміщення багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 з іншої сторони на основі типового індивідуального договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 уклали індивідуальний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до п.1 вказаного договору, цей договір є договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення споживачу, укладається сторонами з урахуванням ст.ст.634, 641, 642 ЦК України.

Споживачами багатоквартирного будинку №27 в межах вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» рішення про вибір моделі договірних відносин не приймалось, а тому 01 жовтня 2021 року на сайті ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» uk-zaraz5.com.ua опубліковано індивідуальний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії по будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою в матеріалах справи роздруківкою з офіційного сайту ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5».

Отже, між споживачами багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та ТОВ «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» з 31 жовтня 2021 року було укладено саме індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічними договорами приєднання, і не можуть бути такими, що укладені у письмовій чи електронній формі.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до п.7 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ також може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи-підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, по справі не заявлено.

За таких обставин відсутність договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не могло слугувати підставою для відмови у видачі судового наказу.

Таким чином, оскільки до заяви про видачу судового наказу було додано всі наявні у заявника документи, якими він обґрунтовував свої вимоги щодо стягнення з боржника заборгованості за послугиз теплопостачання, у суду першої інстанції не було підстав для відмови заявнику у видачі судового наказу.

Слід зазначити, що, суд розглядаючи заяву про видачу судового наказу, за умови заявлення вимоги, передбаченої ст.161 ЦПК України, не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Натомість у подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (п.5 ч.3 ст.170, ч. 3 ст.171 ЦПК України), що є передбаченою підставою для скасування судового наказу.

Зазначене, суд першої інстанції не врахував, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з посиланням на п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: