ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8688/22 Номер провадження 22-ц/814/3319/23Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2023 року, ухвалене суддею Яковенко Н.Л., повне рішення складено 09.03.2023, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

встановила:

15.11.2022 ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення грошових коштів.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була бабусею позивача ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що він є спадкоємцем майна померлої, у встановленому законом порядку прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину від 02.06.2020, відповідно до якого є спадкоємцем недоодержаної пенсії померлою ОСОБА_2 в сумі 82852,52 грн.

05.08.2022 позивач звернувся до відповідача за виплатою належної суми, але 26.08.2022 отримав відповідь з посиланням на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 23.08.2022, яким було відмовлено у виплаті.

В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 82852,52 грн відповідно до свідоцтва про права на спадщину.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , 1926 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 82852 грн 52 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 992,40 грн.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення прийнято внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Зазначає, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

На запит приватного нотаріуса Кременчуцького міського приватного округу А.Доценко від 28.10.2019 про розмір невиплаченої пенсії померлої ОСОБА_2 , Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області листом від 17.11.2019 №6441/03-18 було надано відповідь, в якій було повідомлено, що сума невиплаченої пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 83 852, 52 грн. Також було повідомлено, що відповідно до статті 52 та частини першої статті 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV сума пенсії може бути змінена відповідно до дати звернення за виплатою.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її пенсія не була затребувана протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини членами його сім`ї та увійшла до складу спадщини.

За життя ОСОБА_2 , перебувала на обліку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області з 2015 року, як внутрішньо переміщена особа.

Пенсія померлій ( ОСОБА_2 ) нараховувалась та виплачувалась по 29.02.2016.

З 01.03.2016 ОСОБА_2 було призупинено виплату пенсії, відповідно до діючого на той час пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/ перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, а саме на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію Службою безпеки України щодо перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній території.

За життя померла ( ОСОБА_2 ) не виявила бажання поновити виплату пенсії, з заявою про поновлення виплати пенсії не зверталась тому пенсійні виплати з 01.03.2016 не отримані з вини пенсіонера.

Крім того, пенсія ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 по 29.02.2016, згідно її особистої заяви, нараховувалась на рахунок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

З заявою про виплату пенсії на рахунок, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", ОСОБА_2 також не зверталась.

Пенсійні виплати з 01.03.2016 не отримані з вини пенсіонера ОСОБА_2 .

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , 05.08.2022 позивач звернувся до сервісного центру в м.Кременчуці Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, на законних підставах було прийнято рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії від 23.08.2022 №1200-0501-9/17874.

Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області при винесенні рішення про виплату на користь позивача недоотриманої суму пенсії повинно керуватись вимогами Сімейного кодексу України, Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005№22-1».

Його не наділено правом трактувати законодавчі норми на користь окремих осіб, або не виконувати його встановлення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виконує свої функції та обов`язки в межах своїх повноважень, визначених Положенням про управління, керуючись діючим в Україні законодавством.

Отже Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у своїй діяльності діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також посилається на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не має коштів на сплату судового збору, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону №1058 кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних виплат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Згідно з ч.2 ст.73 Закону №1058 забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. З цих підстав вважає, що вимога стягнути витрати позивача на оплату судового збору, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Від відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Басай М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке вважає законним і обґрунтованим.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник Басай М.М. та представник відповідача ГУ ПФУ в Луганській області до апеляційного суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином на електронні адреси відповідно до ч.6, п. 2 ч.8 ст.128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Ухвалою суду від 04.07.2023 розгляд цієї цивільної справи постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), за участі адвоката Басай Максима Миколайовича, електронна адреса:ІНФОРМАЦІЯ_2 Роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

На відеоконференцзв`язок адвокат Басай М.М. не вийшов.

Неявка сторін, які належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи згідно ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть від 05.10.2019 № 2361, місце смерті - місто Луганськ. Після її смерті відкрилася спадщина.

Позивач ОСОБА_1 , являючись спадкоємцем померлої, звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса. 02.06.2020 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 82852,52 грн.

Судом також встановлено, що за життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області з 2015 року, як внутрішньо переміщена особа. Пенсія ОСОБА_2 нараховувалась та виплачувалась по 29.02.2016.

З 01.03.2016 їй було призупинено виплату пенсії відповідно до пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365.

За життя ОСОБА_2 з заявою про поновлення виплати пенсії не зверталась.

05.08.2022 позивач звернувся до сервісного центру в м. Кременчуці Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про виплату недоотриманої пенсії після померлої ОСОБА_2 .

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії від 23.08.2022 №1200-0501-9/17874.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів з Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області, суд першої інстанції виходив з того, що позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії, відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, яке є дійсним.

Колегія суддів погоджується з цим висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК Українисвідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

Згідно з частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Таким чином положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 успадкував неодержану спадкодавцем пенсію, яка станом на 08.11.2019 складає 82852,52 грн, дійшов правильного висновку про неправомірність відмови Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області у її виплаті спадкоємцю та стягнення даної суми на його користь.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо непоширення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями спадщини після померлого пенсіонера, склад якої чітко зазначений у свідоцтві про право на спадщину, яке є дійсним.

Також слід зазначити, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20).

Колегія суддів, не приймає до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо обмеження виплат за минулий період, оскільки обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії.

Тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21.

Також суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, правильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій у межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, місцевим судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені в обґрунтування апеляційної скарги доводи, є ідентичними доводам, викладеним у відзиві, їм уже надавалася оцінка судом, а тому вони не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Керуючись статтями 368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук