ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Суми

Справа №591/496/23

Номер провадження 22-ц/816/1048/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 18 травня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби у Сумській області, Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 січня 2020 року посадовими особами Управління патрульної поліції у Сумській області відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 651203 за ст. 173 КУпАП. Крім цього, працівниками патрульної служби до нього застосовано фізичну силу та спеціальні засоби кайданки та доставлено до Сумського ВП ГУНП в Сумській області про що зроблений запис у вказаному протоколі.

Зазначає, що з метою притягнення його до адміністративної відповідальності вказані адміністративні матеріали були направлені Управлінням патрульної поліції у Сумській області до Зарічного районного суду м. Суми та постановою суду від 27 лютого 2020 року у справі № 591/229/20 відносно нього закрите провадження за ст. 173 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Протиправними діями працівників поліції, які його затримували, йому завдано моральну шкоду. Він переніс душевні страждання та після всього цього не може повернутися до нормального життя. Також він переживав емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за свою репутацію. Розмір душевних страждань, враховуючі принцип розумності та справедливості, оцінює у 50000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погодившись із рішенням суду, Департаментом патрульної поліції та Державною казначейською службою України подано апеляційні скарги.

Так, в апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У доводах апеляційної скарги вказує на те, що протиправність дій поліцейських при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача судовим рішенням не встановлювалося. Звертає увагу на те, що патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно - розшукову діяльність та органом досудового розслідування, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 1176 ЦК України.

Зазначає, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є свідченням незаконності дій працівника патрульної поліції та підставою для відшкодування моральної шкоди.

На переконання заявника апеляційної скарги, позивачем не було доведено також на доказах спричинення йому моральної шкоди та, відповідно, і розміру компенсації.

Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року, якою закрито провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення не містить висновків щодо незаконності дій працівників управління поліції. Крім того, факт протиправності дій працівників поліції не було встановлено під час розгляду цієї справи. Закриття адміністративного провадження, на думку заявника апеляційної скарги, не є підставою для відшкодування моральної шкоди та не свідчить про протиправність дій посадових чи службових осі органу державної влади.

Позивачем відзиву на апеляційні скарги у визначений апеляційним судом строк подано не було.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 сторонами не оспорюється, а тому апеляційним судом, відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 08 січня 2020 року посадовими особами Управління патрульної поліції у Сумській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АА №651203 за ст. 173 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання, протоколу про адміністративне затримання та відеозаписів, які містяться у матеріалах адміністративної справи №591/229/20 відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, позивача було затримано з метою складання адміністративних матеріалів, застосовано до нього фізичну силу та кайданки, доставлено до Сумського ВП ГУНП в Сумській області 08 січня 2020 року о 16:40 , цього ж дня о 17:52 позивач був звільнений у зв`язку з тим, що адміністративні матеріали були складені (матеріали справи № 591/229/20).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року у справі №591/229/20 відносно ОСОБА_1 закрито провадження за ст. 173 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.15).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, свідчить про те, що протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст..173 КУаАП складено незаконно, що спричинило йому моральну шкоду.

Колегія суддів погоджуються з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц, у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі 591/1001/17, від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20.

Відповідно до ч.ч. 4 та 5 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків, вважаючи доведеним позивачем факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення та полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях та фізичних стражданнях.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням характеру та обсягу моральних страждань позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов