Справа № 305/1468/16-ц
П О С Т А Н О В А
іменем України

24 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Мацунича М. В., Кондора Р. Ю.,

з участю секретарки судового засідання Гусоньки З. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватна нотаріуска Ужгородського міського нотаріального округу Антонів Олеся Михайлівна, про встановлення факту ухилення відповідачами від укладення у письмовій формі та нотаріального посвідчення договору про спільну діяльність (купівлі-продажу земельної ділянки та надання послуг) та факту виконання умов даного договору, встановлення факту укладення та визнання дійсним договору про спільну діяльність (купівлі-продажу земельної ділянки та надання послуг), припинення за відповідачами права спільної сумісної власності на нерухоме майно, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, припинення за відповідачами права власності на земельну ділянку на якій розташоване нерухоме майно, визнання права власності на цю земельну ділянку та стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представниці - адвокатеси Шпигоцької Тетяни Євгенівни на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року, постановлену суддею Ємчуком В. Е.

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом в якому просила:

- встановити факт ухилення відповідачами від укладення у письмовій формі та нотаріального посвідчення договору про спільну діяльність (купівлі-продажу земельної ділянки та надання послуг) та факт виконання нею умов даного договору;

- встановити факт укладення та визнати дійсним договір про спільну діяльність (купівлі-продажу земельної ділянки та надання послуг);

- припинити за відповідачами право спільної сумісної власності на міні-готельний комплекс, об`єкт нерухомості, загальною площею 2 337,5 кв. м;

- скасувати рішення державної реєстраторки - приватної нотаріуски Ужгородського міського нотаріального округу Антонів Олесі Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31358118 від 13 вересня 2016 року та запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно - міні-готельний комплекс, загальною площею 2 337,5 кв. м, реєстраційний номер - 236;

- визнати за нею ( ОСОБА_1 ) право власності на цей міні-готельний комплекс;

- припинити за відповідачем право власності на земельну ділянку під міні готельним комплексом та визнати з нею право власності на дану земельну ділянку;

- стягнути на її ( ОСОБА_1 ) користь із відповідачів суму 13 170 207,40 гривень.

Ця справа судами різних інстанції розглядалась неодноразово та постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року скасовано рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2018 року і постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року цей позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Також скасовано всі заходи забезпечення позову в цій справі, вжиті судом, а саме: - ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.08.2016, з урахуванням ухвали про виправлення описки до цієї ухвали від 09.09.2016 та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 25.10.2016, постановленої за наслідками перегляду цієї ухвали; - ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.09.2016 та ухвалами цього ж суду від 16.09.2016.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду позивачка ОСОБА_1 та її представниця - адвокатеса Шпигоцька Т.Є. подали на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм процесуального права.

Скарга мотивована тим, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду може бути тільки повторна неявка позивача, який належним чином повідомлений про судове засідання або не повідомив про причини своєї неявки. Проте вона як позивачка та її представники жодних повідомлень про судове засідання, яке відбудеться 22.11.2022 у Рахівському районному суді Закарпатської області, від суду не отримували, в тому числі і шляхом надіслання смс-повідомлень.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що 22.11.2022 суд розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Рахів в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку за участі представника відповідача ОСОБА_4 , який приєднався до відеоконференції. Однак у порушення вимог ч. 2 ст. 212 ЦПК України, зазначений представник не надсилав їй або ж її представникам копії заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та в матеріалах справи є відсутня ухвала суду щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Зазначали і те, що позивачкою про причини своєї неявки в судове засідання, призначене на 21.11.2022, було повідомлено суд, а тому в суду не було законних підстав уважати, що позивачка та її представники не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Не враховано судом і те, що внаслідок повномасштабної військової агресії з боку російської федерації та введенням воєнного стану в України на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 були запроваджені відповідні обмеження, зокрема щодо пересування під час комендантської години, що фактично унеможливило прибуття до суду власним автотранспортом, оскільки від м. Києва до м. Рахова відстань становить майже 900 км. Наявністю постійних ракетних обстрілів усієї території України, в тому числі й інфраструктури Укрзалізниці, що також не могло гарантувати безпечного пересування та оголошення повітряних тривог під час яких державою встановлено перебування людей в укриттях. До того ж через постійне вимкнення електричної енергії не працює зв`язок та інтернет, а отже, не є можливим узяти участь у судовому засіданні дистанційно навіть із використанням власних технічних засобів, оскільки у випадку вимкнення електричної енергії такий учасник справи не має можливості повідомити суд про відкладення справи та згідно з ч. 5 ст. 212 ЦПК України він несе ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо.

Звертали увагу і на те, що судом першої інстанції не враховано роз`яснення Верховного Суду про те, що в умовах воєнного стану учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з воєнними діями. А також не враховано і рекомендацій Ради суддів України, яка рішенням № 23 від 05 серпня 2022 року вирішила, зокрема, по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження (пункт 5 рішення). Виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану (пункт 6 рішення). Зосередитись виключно на проведенні невідкладних судових розглядів (взяття під варту, продовження строків тримання під вартою).

Отже, під час постановлення оскаржуваної ухвали від 22.11.2022 до місцевого суду від позивачки та її представника було надіслано клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки вони проживають у м. Києві, який постановою КМ України № 1364 від 06 грудня 2022 року та наказом Мінреінтеграції № 309 прирівняли до територій, на яких ведуться бойові дії, а тому з`явитись до суду або брати участь у режимі відеоконференції не мали змоги через ракетні обстріли, які несуть загрозу життю та здоров`ю, повітряних тривог, під час яких вимушені перебувати в укритті, та вимкнення електричної енергії внаслідок чого відсутній мобільний зв`язок та інтернет.

Посилаючись на наведені вище обставини просили поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржену ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію підготовчого провадження та відновити дію заходів забезпечення позову у даній справі, вжиті ухвалами цього суду.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2023 року, зокрема поновлено ОСОБА_1 та її представниці - адвокатесі Шпигоцькій Т.Є. строк на апеляційне оскарження ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 22.11.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 та її представниці - адвокатеси Шпигоцької Т.Є. представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Петровський Ю.І. просив таку залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції - без змін. Посилався на те, що позивачка та її представники мали можливість з`явитися до суду, а також узяти участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не дає підстав стороні справи не з`являтися до суду із посиланням на запровадження такого стану, без доведення належними та допустимими доказами причинного зв`язку між дією воєнного стану та неможливістю прийняти участь у судовому засіданні. Однак усі клопотання апелянтів зводяться до формального зазначення причин неприбуття, тобто запровадження в України воєнного стану, не припинення військової агресії російської федерації, постійних ракетних обстрілів та повітряних тривог по Україні, а також значної територіальної віддаленості Рахівського районного суду від їхнього місця знаходження без надання підтверджуючих про це документів. Наголошував, що у визначені дні та години судових засідань у апелянтів була можливість та обов`язок прийняти участь у судовому засіданні, оскільки в цей час не було жодних перепон у цьому, а саме не було повітряних тривог, у київському метро було забезпечено безперебійний доступ до інтернет зв`язку та адвокатка Монастирецька Г.В., яка здійснює свою індивідуальну адвокатську діяльність у Закарпатській області із зареєстрованим місцем роботи: АДРЕСА_1 мала можливість прийняти участь у судових засіданнях. З огляду на це вважав, що суд першої інстанції правильно залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Інші учасники справи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 та її представниці адвокатеси Шпигоцької Т.Є. не скористалися.

У відповіді на відзив представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Петровського Ю.І. представниця позивачки ОСОБА_1 адвокатка Шпигоцька Т.Є. вказувала, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду від 22.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тобто внаслідок повторної неявки в судове засідання, але ж судове засідання 17.10.2022 о 14:00 год (що передувало засіданню 21.11.2022 о 15:30) не відбулося саме у зв`язку з оголошенням повномасштабної повітряної тривоги і діючих обмежень під час воєнного стану в країні Україні, що унеможливлювало повноцінне виконання учасниками судового процесу своїх процесуальних дій. А отже, неявка до суду 21.11.2022 о 15:30 год не є повторною поспіль.

Зауважувала і те, що в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2022 року роз`яснено умови для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якими є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Щодо твердження відносно можливості прийняття участі у справі адвокатки Монастирецької Г.В., то у цієї представниці закінчились повноваження представляти позивачку ОСОБА_1 після розгляду апеляційної скарги та винесення постанови Закарпатським апеляційним судом від 20 квітня 2021 року, яка участі в розгляді касаційної скарги вже не приймала і не приймає участі у справі надалі.

Також зазначала, що 21.11.2022 о 15:30 позивачка та її представниця все одно фізично не мали змоги брати участь в суді в режимі відеоконференції, оскільки 20.11.2022 внаслідок ракетних ударів по м. Києву та області було пошкоджено електричну інфраструктуру та у зв`язку з цим у м. Києві 2-3 доби поспіль було застосовано екстрені відключення (не було електропостачання зовсім), був відсутній мобільний зв`язок та інтернет.

Звертала увагу і на те, що подаючи до суду клопотання про перенесення справи внаслідок запровадження воєнного стану на всій території України та внаслідок ракетних обстрілів, які несуть загрозу життю та здоров`ю, які є по суті обставинами, що виникли внаслідок війни, не мали можливість брати участь у судових засіданнях, тому що не може позивач (її представник) наперед дізнатись чи будуть ракетні обстріли та який час буде тривати повітряна тривога, а також чи не спричинять ракетні обстріли руйнування цивільної інфраструктури.

У запереченнях у відповідь на відзив на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Петровський Ю.І. вказував, що суд першої інстанції правильно залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з її повторною поспіль неявкою в судове засідання, призначене на 07.09.2022 та у наступне після нього судове засідання, яке відбулося 21.11.2022. При цьому, судове засідання, яке було призначено на 17.10.2022, судом першої інстанції правильно не враховано при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, оскільки таке не відбулося взагалі у зв`язку з оголошенням на всій території України повітряної тривоги. Вважає, що за відсутності факту проведення самого судового засідання правових підстав стверджувати про явку чи неявку позивачки у судове засідання 17.10.2022 немає. Ключовим, на його думку, є те, що повторність неявки позивача може перериватись виключно його явкою і лише у судове засідання, яке відбулося та за відсутності явки у судове засідання та/або не проведення самого судового засідання, не може перериватись самим лише фактом посилання на дату судового засідання, як у даній справі 17.10.2022, яке не відбулося із-за повітряної тривоги.

У судовому засіданні представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокатка Шпигоцька Т.Є. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав наведених у скарзі.

Представники відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокати Петровський Ю.І. та ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просили таку залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Позивачка ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та приватний нотаріус Антонів О.М. у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому на думку колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час учинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції керувався тим, що позивачка та її представниці адвокатки Шпигоцька Т.Є., ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи тричі (07.09.2022, 17.10.2022, 21.11.2022), що підтверджено також їхніми заявами про відкладення судових засідань, повторно не з`явилися в судове засідання і від позивачки не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також суд не вбачав підстав для відкладення розгляду справи у зв`язку з уведенням на території України воєнного стану, оскільки на території м. Києва та Київської області, де проживає позивачка ОСОБА_1 та її представниця адвокатка Шпигоцька Т.Є., активних бойових дій не здійснюється, транспортне сполучення (автомобільне та залізничне) між м. Києвом та Закарпатською областю не припинено, доступ до суду не обмежений, інтернет зв`язок також функціонує повноцінно і для сторін існує можливість брати участь у розгляді справи дистанційно, проте позивачка та її представниця ОСОБА_7 таким правом не скористалися.

Проте колегія суддів із такими висновками місцевого суду погодитися не може, оскільки таких суд дійшов із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2022 року було закрито підготовче засідання та призначено цю справу до судового розгляду по суті на 07.09.2022 о 15:00 годині (т.13 а.с.43-45).

Як видно з протоколу судового засідання в режимі відеоконференції від 07.09.2022, в якому був присутнім лише представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Петровський Ю.І. (за межами залу), розгляд справи було відкладено на 17 жовтня 2022 року на 14:00 годину у зв`язку з неявкою позивачки ОСОБА_1 та її представниці, які про час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом надсилання смс-повідомлень (т.13 а.с.51-53).

13 вересня 2022 року від позивачки ОСОБА_1 до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання від 06.09.2022 про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з її неможливістю з`явитися в підготовче судове засідання на 07.09.2022 о 15:00 годині через продовження воєнного стану в України, не припинення військової агресії російської федерації, постійних ракетних обстрілів та повітряних тривог по всій території України, а також значною територіальною віддаленістю Рахівського районного суду від місця її знаходження. Просила визнати її неявку з поважних причин, а також призначити підготовче судове засідання після закінчення або скасування військового стану, тобто коли припиняться ракетні обстріли та зникне загроза для життя і здоров`я (т.13 а.с.55).
17 жовтня 2022 року о 14.00 годині судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням на всій території України повітряної тривоги, про що секретарем судових засідань Рахівського районного суду Закарпатської області було складено відповідну довідку (т.13 а.с.65).

Наступне судове засідання було призначено на 21 листопада 2022 року на 15:30 годину, в якому, згідно з протоколом судового засідання в режимі відеоконференції від 21.11.2022, був присутнім лише представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Петровський Ю.І. (за межами залу), а позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася та подала суду клопотання від 21.11.2022 про відкладення розгляду справи із зазначенням причин своєї неявки (т.13 а.с.77, 78, 80-83).

22 листопада 2022 року судом першої інстанції було постановлено оскаржену ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Згідно із частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічний висновок неодноразово викладено у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі №756/16448/18 (провадження №61-16720св22), від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22), від 12 серпня 2022 року у справі № 686/32906/19 (провадження №61-5093св22).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в судове засідання, призначене на 07 вересня 2022 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася та подала суду клопотання про відкладення розгляду справи. Судове засідання, призначене на 17 жовтня 2022 року, не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по всій території України, що стверджується відповідною довідкою в справі (т.13 а.с.65), а не через неявку позивачки, як помилково вважав суд першої інстанції, а в судове засідання, призначене на 21 листопада 2022 року, позивачка не з`явилася та подала суду клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням причин своєї неявки.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності чи неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність урахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Отож, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача та у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

Установивши, що судове засідання 17.10.2022, що передувало засіданню 21.11.2022, не відбулося саме у зв`язку з оголошенням повномасштабної повітряної тривоги по Україні, що підтверджується відповідною довідкою у справі, а не у зв`язку з неявкою позивачки, як помилково вважав суд першої інстанції, тому неявка ОСОБА_1 у судове засідання на 21.11.2022 не є повторною поспіль.

З огляду на викладене на переконання колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно залишив позов без розгляду з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки умовою для залишення позову без розгляду з цих підстав є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є частково слушними, оскільки спростовують правильність висновків місцевого суду, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскаржена ухвала суду, відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, - скасуванню з одночасним направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Водночас у вимогах апеляційної скарги про відновлення дії заходів забезпечення позову в цій справі, вжитих ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.08.2016, з урахуванням ухвали про виправлення описки до цієї ухвали від 09.09.2016 та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 25.10.2016, постановленої за наслідками перегляду цієї ухвали, ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.09.2016 та ухвалами цього ж суду від 16.09.2016 слід відмовити, оскільки у разі скасування ухвали про залишення позову без розгляду (якою одночасно на підставі пунктів 9, 10 ст. 158 ЦПК України було скасовано заходи забезпечення позову) такі заходи забезпечення позову й надалі продовжують діяти до ухвалення у справі судового рішення по суті спору або ж у випадку їх скасування в порядку, передбаченому ЦПК України, та цивільний процесуальний закон, зокрема статті 374, 379 ЦПК України, не передбачає повноважень суду апеляційної інстанції при скасуванні ухвали місцевого суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, відновлювати дію заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представниці - адвокатеси Шпигоцької Тетяни Євгенівни задовольнити частково.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У решті вимог апеляційної скарги відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді