ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7621/23 Справа № 214/151/23 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Сотнікової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/151/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні однією другою частиною домоволодіння та земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Сіденко С.І., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні однією другою частиною домоволодіння та земельної ділянки.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2003 належить частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 26.04.2012 належить земельна ділянка кадастровий номер :06:130:0014 площею 0,0592 га за цією ж адресою.

Відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина домоволодіння за вказаною адресою та земельна ділянка площею 0,0597 га кадастровий номер :06:130:0121.

Після придбання відповідачем частини будинку та частини земельної ділянки, останній чинить перешкоди у користуванні належною їй власністю, а саме не допускає її до частини будинку та її земельної ділянки, частково захопив належну їй земельну ділянку використовуючи її як прохід до своєї частини будинку стверджуючи, що він придбав увесь будинок та землю.

При зверненні до органів поліції, з приводу порушених майнових прав позивачу рекомендовано звернутись до суду.

У зв`язку з викладеним просить суд усунути перешкоди у користуванні належної їй 1/2 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0592 га за цією ж адресою шляхом зобов`язання відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні вказаною часткою нерухомості.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні однією другою частиною домоволодіння та земельної ділянки відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що їй відповідно до договору купівлі-продажу від 12.06.2003 року належить частина домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку від 26.04.2012 року їй належить земельна ділянка кадастровий номер :06:130:0014 площею 0,0592 га за цією ж адресою.

Гр. ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належала частина домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :06:130:0121 площею 0,0597 га за вказаною адресою, яку він продав разом з будинком відповідачу ОСОБА_2 .

Вважає, що відповідач користується її власністю (частиною земельної ділянки) незаконно, оскільки документи щодо сервітуту, на її переконання, були підроблені заднім числом, до придбання нею наведеного нерухомого майна.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, з наступних підстав

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 12.06.2003 року ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., відповідно до якої остання придбала 1/2 частини домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-7 )

Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку від 26.04.2012 ОСОБА_1 належить земельна ділянка кадастровий номер :06:130:0014 площею 0,0592 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, 9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Частиною другою статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно з положеннями статті 108 ЗК України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з приписати статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 в якості доказу порушених прав надала, технічну документацію із землеустрою на спірну земельну ділянку із планом-схемою земельних ділянок, фототаблиці дворів (по АДРЕСА_2 ).

Державним актом на право власності на земельну ділянку від 26.04.2012 року, підтверджено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Криворізької міської ради від 22.12.2010 року №87 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :06:130:0014 площею 0,0592 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки встановлено сервітут для проходу гр. ОСОБА_2 , площею 0,0013 га (а.с.13)

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що на момент звернення до суду з позовом та на момент розгляду справи судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 «захопив», як зазначає позивач, частину належної їй земельної ділянки, чи в інший спосіб порушує, не визнає або оспорює права ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку.

ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що відповідач самовільно встановлював обмеження на її земельній ділянці. Заїзд до житлового будинку ОСОБА_5 є вільним і відсутні будь-які перешкоди для його використання, відсутня будь-яка загорожа на проїзді між будинками сторін.

Між домоволодіннями позивача і відповідача існує спільний заїзд, на якому відсутня самовільна загорожа, відсутній ґрунт (інші насипи землі, будівельних матеріалів тощо).

Таким чином, позивачем не надано доказів, на підтвердження її позовних вимог.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв