П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2023 року місто Київ

справа № 756/2638/19

провадження№22-ц/824/4605/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - АТ «Державний ощадний банк України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Шевчука А.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солошенко Андрій Віталійович про захист прав споживача, стягнення грошових коштів банківського вкладу, пені, моральної шкоди, встановлення нікчемності і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, стягнення грошових коштів банківського вкладі, пені, моральної шкоди, витрат на правову допомогу та встановлення нікчемності і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , двоюрідний брат позивача. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого за законом згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 2 липня 2016 року.

Згідно довідки, виданої ПАТ «Кредитпромбанк`від 29 лютого 2016 року, на запит приватного нотаріуса Міхніч Т.І., при оформленні Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач дізналась, що у її брата у ПАТ «Кредитпромбанк» на підставах угод банківського вкладу, були відкриті два рахунки банківського вкладу. Так, на рахунку № НОМЕР_1 грошова сума залишку, станом на 28 січня 2016 року складала 15561,91 долар США, а на рахунку № НОМЕР_2 грошова сума залишку складала 143,54 долари США, які належали померлому брату на праві власності.

На підставі постанови Правління НБУ від 2 березня 2015 року № 151 «Про віднесення ПАТ «Кредитпромбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 53 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Кредитпромбанк», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з повідомленням з сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то з 15 травня 2015 року ПАТ «Кредитпромбанк» почав виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився в період дії тимчасової адміністрації та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи ПАТ «Державний ощадний банк України».

Починаючи з 28 березня 2018 року, на її неодноразові звернення, відповідач відмовив їй у виплаті банківського вкладу від 1 червня 2018 року.

Враховуючи, що сума, яка підлягала виплаті позивачу, не виплачена, то відповідачем здійснено прострочення її виплати з 14 травня 2018 року. Тому саме, з цієї дати і підлягає нарахування інфляційних втрат та 3 % річних по 21 лютого 2019 року.

Сума відшкодування за вкладами була видана гр.. ОСОБА_4 згідно нотаріально посвідченої довіреності від 3 квітня 2015 року. У довіреності не вказана чітко конкретна дата її вчинення, а згідно ч.3 ст.247 ЦК України «Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення є нікчемною.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12 вересня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. ОСОБА_2 зазначає про те, що суд першої інстанції допустив явну неповноту, та об`єктивність судового розгляду, що призвело до явного порушення принципу змагальності сторін, та порушення права позивача саме на справедливий суд.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Державний ощадний банк України» заперечуючи в повному обсязі проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судом першої інстанції було вірно встановлено, що у відповідності до договору, укладеного між АТ «Ощадбанк» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та згідно з Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, що затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 9 серпня 2012 року № 14, банк не здійснює виплату відшкодування на підставі свідоцтва про право на спадщину. А отже, АТ «Ощадбанк» не є належним відповідачем по даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства щодо законності та обґрунтованості, оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. У відзиві, зокрема, зазначає, що відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по виплаті гарантованої суми має нести відповідач АТ «Державний ощадний банк України», оскільки саме він виплати кошти у розмірі 200000 грн. неналежній особі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити

Представник АТ «Державний ощадний банк України» адвокат Калюжний С.С. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб адвокат Сидоренко Ю.А. апеляційну скаргу підтримала, після оголошеної в судовому засіданні 1 березня 2023 року перерви, в судові засідання, призначені 13 березня 2023 року та 5 квітня 2023 року представник третьої особи не з`явився, будучи повідомленим про місце, дату і час засідання суду шляхом направлення судового повідомлення на електронну адресу, причини своєї неявки в судове засідання, призначене на 5 квітня 2023 року представник не повідомив. За таких обставин суд вважав за можливе закінчувати розгляд справи у відсутність представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солошенко А.В, в судове засідання також не з`явився, про місце, день і час засідання суду був повідомлений.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційного скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки ПАТ «КредитПромБанк» № 27/51-4-8537-01 від 29 лютого 2016 року у ОСОБА_3 на належних йому рахунках: № НОМЕР_1 грошова сума залишку, станом на 28 січня 2016 року складала 15561,91 долар США, а на рахунку № НОМЕР_2 грошова сума залишку складала 143,54 долари США

ОСОБА_2 , як єдиний спадкоємець після смерті

ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 2 липня 2016 року зареєстровано в реєстрі за № 1205, у тому числі на вказані банківські вклади ПАТ «Кредитпромбанк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 151 «Про віднесення ПАТ «Кредитпромбанк» до категорії неплатоспроможних» , виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 53 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Кредитпромбанк», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Кредитпромбанк».

Згідно з повідомлення з сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 15 травня 2015 року ПАТ «Кредитпромбанк» почав виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився в період дії тимчасової адміністрації та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки) Виплати коштів здійснювалися через установи АТ «Державний ощадний банк України».

ОСОБА_2 28 березня 2018 року звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» із вимогою повідомлення про стан вкладів ОСОБА_3 та 5 травня 2018 року отримала лист відмову № 11/5-17/584/2364/2018-00с із зазначенням того, що інформація про банківський вклад є банківською таємницею.

На звернення до АТ «Державний ощадний банк України» від 14 травня 2018 року із вимогою про видачу грошових коштів належних ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 2 липня 2016 року у сумі 200000 грн., які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавцю ОСОБА_3 , отримала відповідь із посиланням на попередній лист відмову АТ «Державний ощадний банк України» від 5 травня 2018 року № 11/5-17/584/2364/2018-00с.

Згодом ОСОБА_2 отримала лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вих..34-036-17779/18 від 4 вересня 2018 року гідно якого: «…За інформацією, отриманою від АТ «Ощадбанк» на запит Фонду, 16 червня 2015 року у територіально відокремленому без балансовому відділенні № 10026/0143 АТ «Ощадбанк», яке розташоване за адресою: м.Київ, вул..Тимошенка, 12 були здійснена виплата грошових коштів за вкладом громадянина ОСОБА_3 , відкритим в ПАТ «Кредитпромбанк» довіреній особі гр.. ОСОБА_4 згідно нотаріально посвідченої довіреності від 3 квітня 2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом КМНО Солошенком А.В. За фактом отримання коштів «ймовірно неналежною особою Головним управлінням по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» була подана заява до ГУ Національної поліції в м.Києві. Вважаємо, що при виплаті коштів за вкладом гр. ОСОБА_3 було порушено вимоги Положення при проведенні ідентифікації особи, яка звернулась за отриманням відшкодування.

Крім того, судом установлено, що згідно з заявою на видачу готівки № 1, грошові кошти в сумі 200000 грн. виплачені 16 червня 2015 року в системі переказів «Швидка копійка» через касу ТВБВ № 10026/0143 громадянину ОСОБА_4 , який представляв інтереси ОСОБА_3 на підставі довіреності, засвідченої 15 червня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Солошенком А.В. (реєстраційний номер 1176). Зазначені кошти ОСОБА_4 перераховані шляхом поповнення карткового рахунку № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 на загальну суму 200000 грн., переказ від 16 червня 2015 року № 205306781. Ідентифікацію та верифікацію ОСОБА_4 та наданих документів 16 червня 2015 року здійснила начальник операційного відділу ТВБВ № 10026/0143 ОСОБА_8.

У відповідності до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому в судовому засіданні не з`ясовується дійсність довіреності на представництво інтересів останнього, оскільки він фізично не міг оформити довіреність у 2015 році, що однозначно свідчить про її фальсифікацію, а отже використана для отримання грошових коштів за вкладом громадянина ОСОБА_3 у неправомірний спосіб.

Зі змісту так званої довіреності вбачається, що ця довіреність начебто видана 3 квітня 2015 року від імені особи, на прізвище « ОСОБА_3 », разом з тим, зверху цього напису, рукописним текстом здійснено напис « ОСОБА_3 », при чому напис « ОСОБА_3 » у цьому випадку не був закреслений. Крім того, на другій (зворотній) сторінці цієї довіреності є посвідчувальний напис: «…Місто Київ. Україна, п`ятнадцятого червня дві тисячі п`ятнадцятого року. Ця довіреність посвідчена мною ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Довіреність підписана Казантєвим Дмитром Олександровичем у моїй присутності. Особу його встановлено, дієздатність перевірено…). У вказаному дорученні зазначені відомості про паспорт довірителя серії НОМЕР_4 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м.Києві 28 березня 2000 року. Разом з тим, ця інформація не відповідає дійсності, так як дійсна серія і номер паспорту ОСОБА_3 були НОМЕР_5 .

Також судом установлено, що між АТ «Ощадбанк» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб укладено Договір № 1 про здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань за загальним реєстром від 13 травня 2015 року. Предметом договору є здійснення виплати банком відшкодувань на підставі наданого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування шляхом переказу коштів через електронну внутрішньобанківську платіжну систему термінових переказів коштів по Україні в національній валюті - «система термінових переказів «Швидка копійка». Банк виступає банком - агентом Фонду гарантування. За своєю правовою природою договір відноситься до договору доручення.

Банк за проведення виплати коштів на користь вкладників неплатоспроможних банків АТ «Ощадбанк» відповідає перед Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в межах укладеного договору, як повірений перед довірителем.

У відповідності до договору № 1, укладеного між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та АТ «Державний ощадний банк України», банк не здійснює виплату відшкодування на підставі свідоцтва про право на спадщину, а рекомендує спадкоємцям звернутися безпосередньо до Фонду гарантування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що при виплаті коштів за вкладом гр. ОСОБА_3 було порушено вимоги та правила ідентифікації особи, яка звернулась за отриманням відшкодування, та здійснено виплати неналежній особі (невідповідність вимогам до форми так званої довіреності, наявність явних грубих помилок у її змісті є очевидними), що дає право ОСОБА_2 як спадкоємцю після смерті ОСОБА_3 звернутися до суду про захист порушеного права.

Оскільки між позивачем та АТ «Ощадбанк», який є банком агентом, на якого було покладено виключно обов`язок виплати коштів в суму 200000 грн., від імені та за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно договору про здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань, укладеного з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні правовідносини, що виникають між вкладником та банком, та взагалі будь-які договірні відносини, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, що регулюють відносини банківського вкладу та/або розрахункового касового обслуговування.

Більше того, у відповідності до договору № 1, укладеного між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та АТ «Державний ощадний банк України», банк не здійснює виплату відшкодування на підставі свідоцтва про право на спадщину, а рекомендує спадкоємцям звернутися безпосередньо до Фонду гарантування.

Виплата гарантованих сум відшкодування вкладникам збанкрутілих банків не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а правовідносини, що складаються між фізичною особою, що згідно законодавства має право на таке відшкодування, та банком не є відносинами споживача послуги та особи, що надає послугу, оскільки виплата коштів банком - агентом здійснюється в межах чітко визначеної законодавством процедури, а не у якості послуги, що надається клієнтам, а тому до спірних правовідносин не може бути застосована ч.5 ст.10 Закону України «Про заст. Прав споживачів».

З огляду на зазначене, суд не виключає права ОСОБА_2 на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладами спадкодавця у неплатоспроможному ПАТ «Кредитпромбанк», однак вважає, що АТ «Ощадбанк» не є належним відповідачем по даній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини ( пункті 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч.2 ст.48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Предметом розгляду у цій справі є стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача, як спадкоємця вкладника ПАТ «Кредитпромбанк», в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, заборгованості по банківському вкладу, пені, інфляційних втрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди.

Виплата відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами неплатоспроможних банків та порядок такого відшкодування врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 9 серпня 2012 року № 14, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 року № 1548/21860.

З приписів статей 26, 27 та 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та розділів III і IV Положення, Фонд починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в загальний реєстр вкладників. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника), стаття 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.6 розділу III Положення ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплати гарантованої суми здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.

Формування інформації для банків-агентів здійснюється Фондом у програмному комплексі Фону або у Системі з урахуванням таких особливостей: 1) при формуванні інформації у програмному комплексі Фонду: частина Загального реєстру формується на суму відшкодування, що не отримана вкладниками. До зазначеної частини Загального реєстру не включаються записи, виплата за якими здійснюватиметься за результатами розгляду індивідуальних звернень (спадкоємців, представників спадкоємців тощо); виплата сум відшкодування особам, які внаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити, яких у Загальному реєстрі відмінні від реквізитів їх документів, спадкоємці тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за частиною Загального реєстру, здійснюється за реєстром переказів, сформованим за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду; Фонд на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду здійснює передачу банку-агенту частин Загального реєстру, інформації з Реєстру переказів, сформованого за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду (пп.1 пункту 7розділу IIIПоложення ).

Пунктом 8, 9 розділу IIIПоложення виплата сум відшкодування спадкоємцям здійснюється за результатами розгляду їх індивідуальних звернень. Для отримання коштів за результатами розгляду індивідуального звернення до Фонду вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування.

Банк-агент здійснює виплати гарантованих сум відшкодування вкладникам відповідно до інформації про вкладника, отриманої від Фонду, на підставі укладеного з Фондом договору ( п 1 розділу IV Положення).

Судом установлено, що між АТ «Ощадбанк» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб укладено договір № 1 про здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань за загальним реєстром від 13 травня 2015 року. Предметом договору є здійснення виплати банком відшкодувань на підставі наданого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, шляхом переказу коштів через електронну внутрішньобанківську платіжну систему термінових переказів коштів по України в національній валюті - «Система термінових переказів «Швидка копійка». Банк виступає банком - агентом Фонду гарантування.

Отже, АТ «Ощадбанк» є лише банком-агентом, на якого було покладено виключно обов`язок виплати коштів в сумі 200000 грн., від імені та за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно договору про здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань, укладеного з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

До того ж, відповідно до умов договору про здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань за Загальним реєстром, банк не здійснює виплату відшкодування на підставі свідоцтва про право на спадщину, а рекомендує спадкоємцям звернутися безпосередньо до Фонду гарантування.

Судом установлено, що 18 липня 2016 року ОСОБА_2 зверталася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про виплату їй гарантованої суми відшкодування за вкладом. Доказів на підтвердження сформованих реєстрів за результатами розгляду індивідуального звернення ОСОБА_2 до Фонду та передачі їх банку-агенту третя особа у цій справі не надала.

Встановивши, що між ОСОБА_2 та АТ «Державний ощадний банк України» відсутні правовідносини, що виникають із договору банківського вкладу, АТ «Ощадбанк» не наділений самостійним правом вирішувати питання щодо виплати гарантованої суми спадкоємцям владників збанкрутілого банку «ПАТ «Кредитпромбанк», суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що АТ «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем за вимогами ОСОБА_2 .

Відмова ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог з підстав пред`явлення вимог до неналежного відповідача, не позбавляє позивача звернутися з позовом до суду до належного відповідача, який є зобов`язаною особою за вимогами позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , які зводяться фактично з викладення обставин виникнення у неї права на вклад та не згодою з висновками суду , не спростовують висновок суду першої інстанції, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем за вимогами позивача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус