Справа № 177/1701/23
Провадження № 2/177/754/23
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

21 вересня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», третя особа - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 32504, виданий 18.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника коштів, а також стягнути з відповідача 4000 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що у червні 2021 він отримав лист від приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О., з якого йому стало відомо про наявність виконавчого напису нотаріуса № 32504 від 18.03.2021, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з нього заборгованості перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в сумі 48812,50 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2021 ВП № 65660311.

Виконавчий напис позивач вважає протиправним, таким, що порушує його права та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства. Позивач вказував, що з ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не мав жодних відносин, договорів чи будь-яких правочинів не укладав, грошових кошів не отримував. Видання виконавчого напису можливе виключно на підставі нотаріального посвідченого договору, якого він не укладав. Також зазначав, що він не отримував жодних повідомлень про заборгованість, не був обізнаний про її існування, нотаріус не пересвідчившись у безспірності заборгованості, видав вказаний виконавчий напис, за відсутності будь-яких повідомлень боржника про існування заборгованості та її розмір.

Позивач вказував, що виконавчий напис містить зазначення його адреси, за якою він не був зареєстрованим на момент видачі виконавчого напису, а приватний нотаріус видав виконавчий напис будучи позбавленим ліцензії на право зайняття нотаріальною діяльністю.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, вказав про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ТОВ «КРЕДИТ КАПІТАЛ», будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи через систему «Електронний суд», користувачем якої є, участь представник у розгляді справи не забезпечив, у визначений законом строк відзиву не подав, заяв з процесуальних питань не надав, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами.

Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О., в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча про дату,ч ас та місце розгляду справи були повдіомлені.

Неявка вказаних осіб, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача та інших учасників провадження, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи, суд постановив відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів.

Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 32504 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», як правонаступника ТОВ «Мілоан», суми 48812,50 грн, в рахунок заборгованості за кредитним договором № 2820403 від 21.06.2020 року, укладеним між ПАТ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Згідно змісту виконавчого напису строк платежу за Кредитним договором № 2820403 від 21.06.2020 року настав, а боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості, згідно змісту виконавчого напису, проводилося за період 10.12.2020 по 26.02.2021. Сума заборгованості складає 47882,50 грн та складається з простроченої суми заборгованості - 10700 грн., простроченою заборгованістю за несплаченими відсотками 36112,50 грн, прострочена заборгованість за комісією 1070 грн. Крім того, відповідно до виконавчого напису з боржника підлягає стягненню сума вартості послуг нотаріуса, з урахуванням якої з боржника стягнуто на користь ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» загальну суму 48812,50 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. від 03.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65660311 з виконання виконавчого напису № 32504 від 18.03.2021, виданого приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 48812,50 грн.

З наданих позивачем до позову копій документів слідує, 21.06.2020 між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого згідно змісту виконавчого напису є ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 10700 грн. на строк 30 днів з 21.06.2020, процентна ставка за користування кредитом 1,25 % річних від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та складає 4012,50 грн, комісія за надання кредиту - 1070 грн., а останній зобов`язується його повернути до 21.07.2020, про що свідчить копія кредитного договору з додатками. Кредитний договір укладений в електронній формі, через особистий кабінет позичальника в інформаційно-телекомунікаційній мережі, шляхом підписання тексту договору позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та прирівняний до договору укладеного в письмовій формі (п. 6.1, 6.5 договору, а.с. 7).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, постановах ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Як слідує з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, він виданий щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2820402 від 21.06.2020 року укладеного між ПАТ « Мілоан» та ОСОБА_1 , за періодом заборгованості з 10.12.2020 по 26.02.2021 у розмірі 47882,50 грн та складається з простроченої суми заборгованості - 10700 грн., простроченою заборгованістю за несплаченими відсотками 36112,50 грн, прострочена заборгованість за комісією 1070 грн.

Разом з тим, суду відповідачем не надано доказів ні на підтвердження факту переходу до нього прав вимоги за вказаним кредитним договором, ні розрахунку заборгованості який би свідчив про безспірність вказаної заборгованості, тобто розрахунку який би підтверджував, яка саме сума заборгованості була відступлена відповідачу, за який період вона нарахована, що стягнуті за виконавчим написом. Вказане унеможливлює встановлення факту безспірності заборгованості, яку заперечує позивач.

Крім цього, з тексту оспорюваного виконавчого напису від 18.03.2021 року слідує, що приватний нотаріус, при вчиненні нотаріальної дії, керувався ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Як встановлено судом у даній справі, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Гораєм О.С. 18.03.2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі.

Укладений між ТОВ «Міліоан» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що підтверджується його змістом та відсутністю відповідних відміток на ньому, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічних висновків дійшов ВС у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Доводи відповідача щодо вчинення його нотаріусом за відсутності ліцензії, перед судом належними та допустимим доказами не підтверджено.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 за якими видано виконавчий напис нотаріусом, на момент звернення стягувача з заявою до нотаріуса, не були безспірними, при видачі виконавчого напису нотаріусом вказана обставина не була перевірена, порушено процедуру видачі виконавчого напису, а тому вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, безумовно стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 26.02.2020 по справі № 643/2870/18.

Оскільки позов задоволено, позивач є звільненим від сплати судового збору, то відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про судовий збір», п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ВЕРДІКТ КАПІТАЛ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 858,88 грн (1073,60 грн з застосування коефіцієнту 0,8, адже позов подано через систему «Електронний суд»).

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., надаючи на їх підтвердження акт приймання-передачі виконаних робіт та квитанцію про оплату послуг (а.с. 6). Однак, як слідує з акта виконаних робіт, у суму вартості послуг на правову допомогу включено таку послугу як складання заяви про забезпечення позову вартістю 2000 грн., але надання такої послуги перед судом не доведено. Так, до вказаного позову не додано заяви про забезпечення позову, як не надано доказів її подання по подання позову до суду. Отже, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є лише витрати позивача на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Оскільки позивачем доведено перед судом факт понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., вказаний розмір судовий витрат обґрунтований, на його підтвердження надано акт здачі-прийняття робіт, розрахункову квитанцію, при цьому відповідач розмір вказаних витрат не заперечив, клопотання про їх зменшення не надав, тому суд, керуючись ст. 137, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, часткового доведення позивачем обґрунтованості таких витрат, відсутності заперечень відповідача щодо їх розміру в доведеній частині, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», третя особа - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 32504 щодо стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (), як правонаступника ТОВ «Мілоан», заборгованості за кредитним договором № 2820403 від 21.06.2020 року укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , за період з 10.12.2020 по 26.02.2021 у розмірі 47882 (сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні 50 коп та плати за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 48812 (сорок вісім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 50 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (, місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, 79018) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (, місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, 79018) на користь держави судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Березюк