Справа № 522/2860/23
Провадження № 2/522/3047/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Купцова С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач мотивує вимоги тим, що 09 грудня 2000 року уклала шлюб з Відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають окремо від батьків у зв`язку з їх повноліттям. Фактично подружні стосунки між сторонами припинились з березня 2022 року, коли почалася широкомасштабна агресія росії на Україну, та з того часу Позивач не підтримує зв`язку з Відповідачем, не веде з ним спільне господарство.

Спільне життя з Відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактичні шлюбні відносини припинені через роздільне проживання, постійні сварки, байдужість до долі Позивача з боку Відповідача, втрату почуття любові один до одного, а відтак примирення неможливе, на примирення Позивач не погоджується і не бачить у цьому сенсу.

16 лютого 2023 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про долучення оригіналу свідоцтва про шлюб.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

15 березня 2023 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

20 березня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, у відповідності до якої останній просив позовні вимоги задовольнити та розглянути справу за відсутності.

В судове засідання 25 квітня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 грудня 2000 року громадянин російської федерації ОСОБА_2 та громадянка Російської Федерації ОСОБА_5 уклали шлюб, який був зареєстрований управлінням РАЦС Адміністрації міста Сургута Ханти-Мансійського автономного округу-Юрги, росія, актовий запис №2254, та засвідчено вірність перекладу тексту документа з російської мови на українську та зареєстровано в реєстрі №743, 744. ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільні повнолітні діти: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 8 ст. 95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р., ратифікованою Верховною Радою України Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., учасниками якої є, зокрема, Україна та Російська Федерація, передбачено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони (ч. 1 ст. 1). При цьому, ст. 13 Конвенції визначено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Таким чином, факт укладання сторонами шлюбу підтверджується достовірним доказом - свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Разом з цим, в матеріалах справи є копія паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 , Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 25 жовтня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 зазначеної Конвенції якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Відтак, суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого в Російській Федерації, застосовує національне законодавство України.

Частиною 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ч.2 ст.104, ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

За змістом ч. 2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Таким чином, враховуючи те, що позивачка разом із відповідачем на сьогоднішній день сторони разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та згідно із ст.ст. 58, 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України", ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 95, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між громадянином Росії ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та громадянкою України ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), зареєстрований 09 грудня 2000 року управлінням РАЦС Адміністрації міста Сургута Ханти-Мансійського автономного округу-Юрги, росія, актовий запис №2254.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 квітня 2023 року.

Суддя Л. М. Чернявська