Справа № 463/9200/22
Провадження № 2/463/763/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:головуючого судді: Нора Н.В.

з участю секретаря судових засідань Заверуха О.Б.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного Товариства «Альфа Банк» (місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) про скасування договору поруки, -

встановив:

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування договору поруки №490084497-П від 15.08.2008 року.

Мотивує позовну заяву тим, що 15.08.2008 р. між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 490084497 (далі-Кредитний договір), згідно з яким ОСОБА_3 було отримано кредит у розмірі 25 224, 75 долларів США на придбання транспортного засобу згідно здоговором купівля-продажу, укладеним між ОСОБА_3 та ТзОВ «ВіДі Автострада». Перебуваючи на момент укладеннявищевказаного Кредитного договору законною дружиною ОСОБА_3 , позивачка виступала поручителем за даним Кредитним договором.Між нею, ОСОБА_2 , та АТ «Альфа Банк» було укладено Договір поруки №490084497-П від 15.08.2008 р.

Зазначає, що станом на день звернення до суду між нею та ОСОБА_3 втрачено будь-який зв`язок, місцезнаходження ОСОБА_3 їй невідоме, в шлюбі з ним натеперішній час не перебуває, стан та місцезнаходження транспортного засобу, заКредитним договором, щодо якого вона виступає поручителем, позивачці такожневідомо.Крім того, за Кредитним договором буловідкрито виконавче провадження, але на сьогоднішній день провадження закрито зпричини відсутності майна, яке може бути звернуто до стягнення. Вважає, що на сьогоднішній день не має жодного відношення ні до позичальника, ОСОБА_3 , ні до самого транспортного засобу, для купівля якого було взято кошти. Просить застосувати норми ст.559 ЦК України в частині пропуску шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання для пред`явлення вимог до поручителя. Також вказує на існування арешту щодо її майна, накладеного через несплату коштів за Кредитним договором, як на ознаку збільшення обсягу відповідальності, який покладається на солідарного боржника без його згоди.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки та її представника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Так, ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2008 р. між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 490084497 (далі-Кредитний договір), згідно з яким ОСОБА_3 було отримано кредит у розмірі 25 224, 75 долларів США на придбання транспортного засобу згідно здоговором купівля-продажу, укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ «ВіДі Автострада».

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 15.08.2008 року було укладено Договір поруки №490084497-П (далі Договір поруки), відповідно до до п. 2.1 якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання зобов`язань з укладеного між позичальником та кредитором договору кредиту. Згідно з п.3.1 вказаного договору боржник і поручитель відповідають перед Банком за порушення обов`язків, передбачених у ст.2 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вищезазначених кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ст. 612 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ст. 612 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається зі змісту Договору поруки, такий діє до повного виконання зобов`язання за Основним договором (п. 5.3 договору поруки).

Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

В Кредитному договорі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили графіки здійснення платежів з повернення кредиту, терміни щомісячного виконання зобов`язань. Так, Позичальник зобов`язався повертати кредит щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки.

Згідно з ч.4 ст.559 Цивільного кодексу Україн (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.5.3. ст. 5 Договору поруки, останній складений українською мовою у двох примірниках, які є оригіналами, по одному для кожної зі сторін. Він набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплюється печаткою Банку і діє до повного виконання зобов`язань Боржника за Основним договором.

В порушення умов Кредитного договору, позичальник ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 27.03.2023р. складає 1 083782, 15долларів США.

Відповідно до ч. З ст. 368 Цивільного кодексу Україн та ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільноїсумісної власності. Майном згідно із ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України вважаються не лише предмети матеріального світу,а також майнові права та обов`язки.

На підставі ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, укладений одним із подружжя договір створює обов`язкидля другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно,одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім`ї.

Частиною 1 ст. 553 Цивільного кодексу України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором запорушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 73 Сімейного кодексу України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бутинакладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власностіподружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке єспільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір бувукладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором,використано на її потреби.

Якщо договір поруки укладено не в інтересах сім`ї, він не породжує для другогоз подружжя жодних обов`язків і за зобов`язаннями поручителя за цим договором стягненняне може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Зазобов`язаннями того з подружжя, хто є поручителем, стягнення може бути накладено лишена особисте майно поручителя. Кредитор співвласника майна, що є у спільній суміснійвласності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення,може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення.

Обгрунтування позовної заяви в частині, що станом на день звернення до суду між позивачкою та ОСОБА_3 втрачено будь-який зв`язок, місцезнаходження ОСОБА_3 їй невідоме, в шлюбі з ним натеперішній час не перебуває, а стан та місцезнаходження транспортного засобу заКредитним договором, щодо якого вона виступає поручителем, позивачці такожневідомо, що є підставою для скасування правочину, не заслуговує на увагу.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного суду Закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. Саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення (постанова від 26.01.2021 справа№ 522/1528/15-ц).

Згідно положень статтей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження доводів позову про наявність підстав для визнання поруки такою, що припинена та про визнання договору поруки припиненим.

Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин,

належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК

України, на підставі ст.ст. 16, 553, 554, 559 ЦК України, суд-

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного Товариства «Альфа Банк» (місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) про скасування договору поруки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Нор Н.В.