Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2917/23
Провадження № 2/711/1244/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дубини В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вищевказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 47387, щодо стягнення із нього на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованості за кредитним договором за період з 28.02.2020 по 11.03.2020 в сумі 9060,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в квітні 2023 року він дізнався про те, що 28.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., на підставі виконавчого напису № 47387 від 16.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., відносно нього, як боржника, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованості в розмірі 9060,00 грн. Даний виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки останнім не перевірено наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а виконавчий напис вчинено не на підставі Договору, що є нотаріально посвідчений. Так, виконавчий напис від 16.09.2020 вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в електронній формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ «МІЛОАН» не посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. були відсутні правові підстави для прийняття у Товариства документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Крім того, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом стягнута за період з 28.02.2020 по 11.03.2020, в той же час строк та проценти за користування позикою встановлені Договором до 28.02.2020, а відтак вимоги відповідача про стягнення процентів після 28.02.2020 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Додатково вказує, що його не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість, а тому це є достатньою підставою для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, позивач вказує, що виконавчий напис було вчинено безпідставно, за відсутності підтвердження існування нотаріально посвідченого договору між сторонами та безспірної заборгованості, без повідомлення боржника про заборгованість, а тому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №47387 виданий 16.09.2020, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., щодо стягнення з нього на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованість за Кредитним договором за період з 28.02.2020 по 11.03.2020 в сумі 9060,00 грн. Крім того, просив стягнути з ТОВ «МІЛОАН» на свою користь судові витрати.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.05.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

30.02.2023 від генерального директора - ТОВ «МІЛОАН» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що кредитний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний сторонами і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, є чинним, створює зобов`язання для сторін цього договору. Позивач не ставить питання щодо недійсності кредитного договору на підставі якого вчинено виконавчий напис, а відповідно таке питання не є предметом доказу у цій справі. В порушення вимог кредитного договору позичальник не повернув Товариству у визначений строк кредит та не сплатив передбачені кредитним договором платежі. Товариство нарахувало позичальнику проценти в межах строку кредитування, який був продовжений на стандартних умовах внаслідок настання обумовлених кредитним договором відкладальних обставин. Крім того, позивачем не наведено суду розрахунку суми із якою він не згоден. Зазначив, що 16.09.2020, на підставі наданих документів та у відповідності до вимог законодавства, нотаріус визнав достатнім перелік наданих Товариством документів та вчинив виконавчий напис на кредитному договорі. За визначених обставин, через необґрунтованість, невизначеність і недоведеність позовної вимоги позивача, що заявлена як оскарження дій нотаріуса із встановленим у прохальній частині способом відновлення порушеного права - визнати оскаржуваний виконавчий таким, що не підлягає виконанню, позивач в обґрунтуванні не навів суду яким саме чином відповідач порушив його права, а також не надав суду належні і достатні докази заявленої вимоги саме до відповідача. Правова позиція позивача є лише припущенням, яка не може бути покладена в основу судового рішення, у зв`язку з чим вимога позивача не підлягає задоволенню. Також вказав, що незгода позивача з безспірністю суми кредитної заборгованості не може ґрунтуватись на простому небажанні оплачувати борг по кредитному договору. Будь-яких вимог, скарг або в інший спосіб волевиявлення щодо наявності спору до вчинення нотаріусом виконавчого напису позивачем не заявлялося, а відповідно спір щодо заборгованості за кредитним договором до вчинення виконавчого напису - не існував, документально не підтверджений і доказів до справи з цього приводу позивачем не надано.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 17.07.2023 від його представника - адвоката Заінковської В.В. надійшла заява, в якій остання підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача ТОВ «МІЛОАН» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 30.05.2023, генеральний директор ТОВ «МІЛОАН» Вініченко О.В. просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «МІЛОАН».

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 47387, про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «МІЛОАН» за Кредитним договором 1834370 від 13.02.2020.

Вказаним виконавчим написом з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІЛОАН» стягнуто заборгованість за період з 28.02.2020 по 11.03.2020 у загальній сумі 9060,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4000,00 грн.; простроченої заборгованості за комісіє - 480,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4500,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 80,00 грн.

Відповідно до постанови про відкриття провадження від 28.09.2020 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. на підставі виконавчого напису №47387 від 16.09.2020 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованості в розмірі 9060,00 грн.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною 1 статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється ст. 87 - 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5.

Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Виходячи з правового аналізу даних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 по справі № 137/1666/16-ц.

В даному випадку, виходячи із незгоди ОСОБА_1 щодо стягнення з нього заборгованості та нарахованих процентів за користування кредитом за Кредитним договором № 183437 від 13.02.2020, сума заборгованості, встановлена виконавчим написом, не є безспірною.

Крім того, з тексту оспорюваного виконавчого напису № 75903 від 31.05.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. керувався законодавством визнаним нечинним, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (квитанція до платіжної інструкції № 0.0..1 від 08.05.2023), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 133, 206, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», п.п. 1.1., 3.1., 3.2., 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 47387, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» заборгованості за Кредитним договором за період з 28.02.2020 по 11.03.2020 в сумі 9060,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (, юридична адреса: вул. Багговутівська, буд. 17-21, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г. В. Булгакова