КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/1379/23 Головуючий у суді І інстанції Марчук О.Л.
провадження №22-ц/824/7520/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаною заявою у якій просили видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань до 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адреса: АДРЕСА_2 .

Подану заяву обгрунтовували тим, що 02 жовтня 2007 року заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 03.10.2003 року у Виконкомі Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області.

В подальшому ОСОБА_3 неодноразово приїзджав до будинку заявників, погрожував їм, годинами стояв під воротами й чатував на них.

Також зазначали, що колишній чоловік - ОСОБА_3 декілька разів скоював на заявника напади, із завданням матеріальної шкоди та по факту цих нападів вона викликала поліцію.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що в лютому 2023 року заявниця зверталась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу обмежувального припису. 10 лютого 2023 року Васильківським міськрайонним судом Київської області частково задоволено заяву, відмовлено в частині заборони ОСОБА_3 наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначила, що відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо заборони наближенні ОСОБА_3 на визначену відстань до заявниць, суд першої інстанції зазначав, що у суду відсутні підстави визначення кривднику заборони наближатися на визначені відстань до місць перебування заявників, оскільки заявниками таку відстань в прохальній частин заяви не визначено.

Також зазначає, що в подальшому заявником були усунуті в новій заяві та наведені неї підстави для задоволення їх, зокрема в заяві від 09.03.2023 року заявницями вже деталізовано відстань наближені кривднику за Заявниць та місце, за яким заборонено наближатись - заборона наближати на відстань до 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адреса: АДРЕСА_2 .

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказувала, що з ОСОБА_3 ніколи не працювала та не працює разом в одній організації. Зазначила, що вже понад 7 років працює в ТОВ "Укрвторенергоресурс", про що заявниця зазначала в заяві від 09.03.2023 року для того, щоб довести відсутність порушення трудових прав ОСОБА_3 та довести, що в них з ОСОБА_3 немає жодного місця, де вони могли б співпрацювати або перетинатись.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили по справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у лютому 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звертались до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якому просили: заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем їх спільного проживання; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_3 наближатися на визначену відстань до місць перебування заявників.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2023 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено частково (а.с. 13-16).

Видано обмежувальний припис із визначенням заборони ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.

Відмовляючи в частині заявлених вимог, а саме щодо заборони ОСОБА_3 перебувати за місцем їх спільного проживання та заборони йому наближатися на визначену відстань до місць перебування заявників, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у суду відсутні підстави визначення кривднику заборони наближатися на визначену відстань до місць перебування заявників, оскільки заявниками таку відстань в прохальній частині заяви не визначено.

Також обгрунтовуючи питання про необхідність застосування вказаної заборони, суд приймає до уваги той факт, що кривдник працює із колишньою дружиною в одній організації, а тому, заборона йому наближатися на визначену відстань до місця перебування колишньої дружини безумовно буде впливати на можливість реалізації ОСОБА_3 його трудових прав на працю, що гарантовані Конституцією України.

В подальшому, 09 березня 2023 року усі наведені Васильківським міськрайонним судом Київської області підстави для відмови в задоволенні заяви в даній частині заявником були усунуті в новій заяві про видачу обмежувального припису.

В поданій заяві заявниці просили видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 місяців, яким визначити наступні обмеження його прав, а саме заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань до 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ст.ст.350-2, 350-3 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про видачу і продовження обмежувального припису, заявником у якій є особа, яка постраждала від домашнього насильства, або її представник, та заінтересованою особою особа, стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису.

Згідно з ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі;

3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

При цьому статтею 350-6 ЦПК України встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Глава 13 ЦПК України щодо розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису не містить спеціальної норми, яка б вказувала на можливість суду відмовляти у відкритті провадження у справі за заявою про видачу обмежувального припису у разі наявності спору про право цивільне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Отже, для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Проаналізувавши прохальні частини заяв про видачу обмежувального припису у справах № 362/759/23 та у даній справі № 362/1379/23, надані заявниками докази на підтвердження викладених у заявах вимог, колегія суддів приходить до висновку, що вказані заяви є відмінні одна від одної та в них різняться вимоги.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що вказані заяви є тотожними та помилково відмовив у відкритті провадження, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «26» квітня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник