Справа № 720/1639/23
Провадження № 6/720/23/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Агратіна О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та у виконавчому листі, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні та у виконавчому листі, посилаючись на те, що 22 липня 2010 року Новоселицьким районним судом було ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором. 14 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» уклали Договір про відступлення права вимоги № 2285/К, відповідного до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за вказаним судовим рішенням до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Просив замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні та стягувача у виконавчому листі щодо примусового виконання рішення суду від 22 липня 2010 року по справі № 2-802/2010 щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення кредитної заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент».

В судове засідання представник заявника не з`явився, однак надав суду клопотання, в якому заяву підтримав та просив провести розгляд справи у його відсутності.

Боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також стягувач ПАТ «Дельта Банк» будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися без поважних для суду причин, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2010 року Новоселицьким районним судом було ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором.

З протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-05-26-000016-b від 17 червня 2020 року слідує, що внаслідок аукціону з продажу активів ПАТ «Дельта Банк», а саме кредитного портфелю, до складу якого увійшло, зокрема, право за кредитним договором № 136-003/ФКВ-08 від 10 квітня 2008 року, який був укладений з ОСОБА_1 та за договором поруки № 136-003/П-08, № 136-003/П1-08 від 10 квітня 2008 року, які укладені із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переможцем стало ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент».

14 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» уклали договір про відступлення права вимоги № 2285/К, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за вказаним судовим рішенням про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом ст. 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У контексті наведених положень Закону слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що права та обов`язки ПАТ «Дельта Банк» перейшли до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент», суд дійшов висновку про необхідність заміни стягувача у виконавчому провадженні та у виконавчих листах щодо примусового виконання рішення суду від 22 липня 2010 року.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122 цс13.

На підставі ст.ст. 1, 5, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд керуючись ст. 442 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити сторону стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвент» у виконавчому провадженні № 42827425 з примусового виконання виконавчого листа № 2-802/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 136-003/ФКВ-08 від 10 квітня 2008 року сумі 204075 (двісті чотири тисячі сімдесят п`ять) гривень 58 копійок та судових витрат в сумі 1820 гривень.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвент» у виконавчому листі № 2-802/2010 про солідарне стягнення ОСОБА_1 на користь акціонерне товариство «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 136-003/ФКВ-08 від 10 квітня 2008 року сумі 204075 (двісті чотири тисячі сімдесят п`ять) гривень 58 копійок та судових витрат в сумі 1820 гривень.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвент» у виконавчому листі № 2-802/2010 про солідарне стягнення ОСОБА_3 на користь акціонерне товариство «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 136-003/ФКВ-08 від 10 квітня 2008 року сумі 204075 (двісті чотири тисячі сімдесят п`ять) гривень 58 копійок та судових витрат в сумі 1820 гривень.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ляху Г.О.