ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7216/23 Справа № 216/2174/22 Суддя у 1-й інстанції - ХОМИК І.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/2174/22 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Хомик І.І., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Ф`ют І.В. та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання.

Відповідачам проводились нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію, які встановлені:

- з 31.12.2017р. згідно постанови від 28.12.2017р. №1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року №1171», для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1424,96 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1070,27 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 354,69 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 67,05 грн. за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 50,36 грн. за 1 кв.м; решта витрат, крім паливної складової - 16,69 грн. за 1 кв.м);

- з 06.10.2018р. відповідно до Постанови НКРЕКП від 27.02.2018 №240 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 31.03.2015 №1171» тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1431,15 грн./Гкал (з ПДВ); тариф для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 67,34 грн. /м2 (з ПДВ);

- з 01.01.2019р. відповідно до Постанови НКРЕКП від 10.12.2018 №1752 «Про встановлення тарифів на послугу з централізованого опалення, що надається населенню КПТМ «Криворіжтепломережа», яке є виконавцем цієї послуги» тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1701,19 грн./Гкал (з ПДВ); тариф для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 80,04 грн./кв.м2 (з ПДВ);

- з 25.10.2021р. згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 22.10.2021 №530 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії КПТМ «Криворіжтепломережа» з урахуванням інтересів Криворізької міської територіальної громади» (згідно «Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022рр.») становить 1701,19грн./ Гкал (з ПДВ).

На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення (до 05.11.2021р. послугу з централізованого опалення) відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Так як вище вказаний будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідачів здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідачі отримують централізоване опалення.

КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії.

З метою досудового врегулювання спору відповідачам був направлений лист з повідомленням про стан заборгованості та вимогою її терміново сплатити, але на теперішній час борг відповідачами не сплачено.

У зв`язку з викладеним просив стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 по 01.06.2022 року в сумі 37 528,57 грн. та судовий збір в розмірі 2481 грн.

Рішенням Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 09 серпня 2023 року позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 року по 01.06.2022 року в розмірі 37528,57 грн., та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн. солідарно.

Не погодившись з зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині солідарного стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 року по 01.06.2022 року в розмірі 37 528,57 грн., судових витрат у розмірі 2481 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що копія ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та повідомлення про день та час слухання справи судом першої інстанції йому не направлялись. Доказів направлення судової повістки про слухання справи на 09.08.2022 року, матеріали справи не містять.

Також зазначає, що він з 18.05.2016 року перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , з 10.06.2021 року, його місце проживання зареєстроване у цій же частині, виконання ним обов`язку несення військової служби виключає технічну можливість проживання у м.Кривий Ріг з огляду на значну віддаленість від смт. Десна Чернігівської області.

Крім того, зазначає, що він не є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2023р., ні її наймачем, у зв`язку з чим не є користувачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою і відповідно не є споживачем комунальних послуг позивача в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 10.06.2021 року не впливає на розмір нарахованих платежів КПТМ «Криворіжтепломережа» за надані послуги з централізованого опалення, з постачання теплової енергії за вказаною адресою, оскільки вартість цих послуг залежить не від кількості осіб, які ними користуються, а від площі квартири.

Вважає, що позивачем подано заяву з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині солідарного стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 року по 01.06.2022 року в розмірі 37528,57 грн., судових витрат у розмірі 2481 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що копія ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та повідомлення про день та час слухання справи судом першої інстанції йому не направлялись. Доказів направлення судової повістки про слухання справи на 09.08.2022 року, матеріали справи не містять.

Також зазначає, що він з 10.10.2019 року перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

Крім того, зазначає, що він не є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2023р., ні її наймачем, у зв`язку з чим не є користувачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою і відповідно не є споживачем комунальних послуг позивача в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Вважає, що позивачем подано заяву з пропуском строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу КПТМ «Криворіжтепломережа» зазначає, що Посилання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на той факт, що вони не є споживачем послуг, власниками житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_2 зареєстрований за іншою адресою, а тому не повинні відповідати за зобов`язаннями перед КПТМ «Криворіжтепломережа» з погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення, вважає такими, що не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки доведеність факту реєстрації місця проживання відповідачів, в тому числі ОСОБА_4 , за весь спірний період в зазначеній квартирі та відповідача ОСОБА_2 , який був зареєстрованим в період з 01.01.2018 по 10.06.2021 зобов`язує нести відповідальність за несплату за надані житлово-комунальні послуги незалежно від місця фактичного проживання. При цьому, факт наявності реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 з 10.06.2021 року та по теперішній час, не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, нарахованих за адресою: АДРЕСА_1 , де він значився зареєстрованим до 10.06.2021 року.

Враховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року і до часу звернення до суду з позовом, строки позовної давності було продовжено. У зв`язку з цим. прошу врахувати, що строк позовної давності щодо щомісячних платежів є таким що не сплив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 37528,57 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 15постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку`у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ф`ют Э.І. та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення лише у частині позовних вимог, що стосуються стягнення заборгованості саме з них (апелянтів). Таким чином, судове рішення щодо інших відповідачів не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (надалі по тексту - Правила), надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами позивача і є споживачами теплової енергії, що підтверджується актами про подачу теплоносія та актами про відключення теплоносія.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З розрахунку, наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідачів, за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2018 року по 01.06.2022 року в розмірі 37 528,57 грн. Позивачем направлялося відповідачам повідомлення про наявність заборгованості відповідно з довідкою про заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, але зазначає наступне.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційні скарги відповідачів обґрунтовані тим, що справу розглянуто судом за їх відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 повідомлення про призначення справи до розгляду на 09 серпня 2022 року, що не відповідає ч.5 ч. ст.128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню через порушення вимог процесуального закону, з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК України наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинковихприміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

В даному випадку між позивачем та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому зареєстровані відповідачі, надавалися житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, нарахування плати за які здійснювалися КПТМ «Криворіжтепломережа», що підтверджується наданими позивачем актами.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Тобто, за змістом ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками.

Згідно положень ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з актів та інформації на підключення та відключення опалення в будинку (а.с.7-25).

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за вказаною адресою з 02.11.2010 року, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований з 26.08.2015 року (а.с.5).

Таким чином, обов`язок відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як осіб, які зареєстровані за адресою надання послуг з теплопостачання, щодо оплати послуг наданих в цей період, встановлено і підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Вказаний обов`язок поширюється на всіх осіб, що зареєстровані чи проживають за адресою АДРЕСА_1 , він є солідарним і його виконання може бути заявлене КПТМ «Криворіжтепломережа» до будь-кого з солідарних боржників окремо чи до всіх разом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі №756/10344/14, від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідачів повідомлено про наявність заборгованості та необхідності її сплати за зареєстрованою адресою (а.с.5), однак станом на день розгляду справи заборгованість має місце.

Як вбачається з матеріалів справи КПТМ «Криворіжтепломережа» є постачальником послуг централізованого опалення у період виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 зареєстровані за зазначеною вищевказаною адресою, а відтак вони мають обов`язок перед позивачем щодо сплати заборгованості за теплову енергію з часу реєстрації місця проживання за даною адресою.

КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачає централізоване опалення до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за теплову енергію квартири АДРЕСА_3 за період з 01.01.2018 року по 01.06.2022 року становить 37528,57 грн., (а.с.6).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати за послуги з постачання теплової енергії, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів, в тому числі і ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як осіб, що фактично зареєстровані за спірною адресою.

Одним з доводів відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в поданих ними апеляційних скаргах, є вимога про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції, оскільки вони були позбавлені такої можливості у суді першої інстанції.

Розглядаючи дані доводи колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що«позовна давність- це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу»(див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 1 статті 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Крім того, обов`язок споживача з оплатити за надані послуги встановлено ст.19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом у липні 2022 року, тобто після спливу трьох років щодо щомісячних платежів, які підлягали сплаті до червня 2019 року включно.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Державою було запроваджено низку обмежувальних заходів щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що :«У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про застосування до спірних правовідносин, що виникли між сторонами строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки даний строк станом на час звернення позивача до суду з даним позовом не сплив, через зупинення його перебігу законодавцем на час до кінця дії карантину.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що з 10.10.2019 року він перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , не звільняють відповідача, як особу яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , від солідарної відповідальність зі сплати комунальних послуг з централізованого опалення.

Разом з тим, доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він з 10.06.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що виключає можливість користування даними послугами, а тому не повинен нести солідарну відповідальність щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення заслуговують на увагу, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи встановленні судом обставини справи, позов КПТМ «Кріворіжтепломережа» підлягає частковому задоволенню. Зокрема, з урахуванням періоду заборгованості та періоду користування відповідачами (кожним особисто) наданими послугами з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь позивача слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за період з 01.01.2018 року по 10.06.2021 року в розмірі 28981 грн. 11 коп.

Заборгованість за надані позивачем житлово-комунальні послуги за період з 10.06.2021 року по 01.06.2022 року в розмірі 8 547 грн., 46 коп. та абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 року по 01.06.2022 року у розмірі 151, 41 грн. слід стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відмовивши в задоволенні позову про стягнення боргу за даний період з відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа».

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з КПТМ «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 33 грн. 50 коп. пропорційно задоволеним вимога.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_4 хоча і задоволена частково, але з підставі не матеріального характеру, фактично позов щодо нього задоволено в повному обсязі, сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Також з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду першої інстанції в розмірі 2481 грн.

Керуючись ст.ст.367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 року по 10.06.2021 року в розмірі 28981 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 11 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 10.06.2021 року по 01.06.2022 року в розмірі 8 547 (вісім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 46 коп. та абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 року по 01.06.2022 року у розмірі 151 (сто п`ятдесят одна) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судові витрати у вигляді судового збору за подання позову у розмірі по 620 (шістсот двадцять) грн. 25 коп. з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 33 (тридцять три) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: