Житомирський апеляційний суд
Справа №287/732/21 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія 53 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №287/732/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 6 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Винаря Л. В..,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 13 грудня 2020 року, на вул. Свято-Миколаївській у м. Олевську Житомирської області, з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем ЗАЗ-1102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому автомобіль Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позивач вказує, що страхова компанія здійснила виплату йому страхового відшкодування у розмірі 11209 грн. Однак, відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження, складеного судовим експертом Шукелем В.В. 31 березня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo, без урахування фізичного зносу замінних складників, становить 60128 грн. 04 коп. Отже, майнова шкода в повному обсязі йому не відшкодована.

Таким чином, вважає обґрунтованим стягнення з відповідача різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням.

Вказав, що внаслідок ДТП йому спричинена не тільки майнова, а й моральна шкода, яка виражається в душевних стражданнях та хвилюваннях, пов`язаних з пошкодженням майна. Крім того, він позбавлений можливості повноцінно користуватися належним йому майном, вести звичний спосіб життя. Внаслідок ДТП у нього з`явилися додаткові проблеми, пов`язані із ремонтом транспортного засобу, нерозуміння в колі знайомих та друзів. Оцінює завдану йому відповідачем моральну шкоду в грошовому еквіваленті в сумі 10000 грн.

Таким чином, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у сумі 48288,37 грн., а також моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 6 липня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48288,37 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у розмірі 1500 грн, а також судовий збір в сумі 1362 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в ньому не вказано, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що такий висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, висновок експерта може бути доказом у справі лише у тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Вважає, що висновок експерта не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки він містить лише можливі витрати заявника. Судом не було встановлено, чи відремонтований позивачем транспортний засіб на момент розгляду справи, натомість це є вирішальним фактором при визначенні розміру збитку, про відшкодування якого просить позивач, оскільки має визначатися як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлення транспортного засобу відповідно до документів, які підтверджують здійснення такого ремонту.

Вказує, що позивачем було подано неповний текст експертного висновку, зокрема, всі додатки до нього відсутні. Так, у додатках до експертного висновку вказано пунктом «2» Калькуляція відновлювального ремонту на 11 аркушах, яка додана до позову не була. Сам експертний висновок не містить відповіді на питання: «Чи не мав транспортний засіб марки «Volkswagen Polo», 1,4L, д.н.з. НОМЕР_2 , 1997 року випуску, синього кольору, інших пошкоджень, які були наявні ще до моменту ДТП?» Відтак до переліку запчастин, які потребують заміни, помилково включені частини, що були відсутні на автомобілі ще до ДТП.

Крім того, обстеження пошкоджень автомобіля проведено без участі його або його представника, що позбавило можливості іншу сторону надати свої пояснення та заперечення з приводу пошкоджень автомобіля. Також експертне автотоварознавче дослідження було проведено через 3,5 місяці після ДТП, що викликає сумнів в його об`єктивності, а сам експертний висновок не містить відомості щодо вартості автомобіля в ушкодженому стані, тобто після ДТП, що у свою чергу не дає можливості об`єктивно оцінити ушкодження та зробити висновок про доцільність відновлення автомобіля.

Зауважує, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку.

Зазначає, що розгляд справи проводився без залучення страхової компанії як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог. Так, на момент ДТП, а саме 13 грудня 2020 року, його цивільно-правова відповідальність була застрахована не в АТ «СГ «ТАС», а в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0053661 від 29 квітня 2020 року, зі строком дії з 1 травня 2020 року по 30 квітня 2021 року.

14 грудня 2020 року ним письмово повідомлено ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» про цю дорожньо-транспортну пригоду.

Вказує, що позивачем не надано жодного документа щодо страхового випадку, зокрема, огляду пошкодженого автомобіля страховою службою після ДТП, заяви потерпілого про страхове відшкодування, акта огляду транспортного засобу, експертного висновку (оцінки) щодо визначення розміру завданої шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування, документів, підтверджуючих перерахування коштів потерпілому за страховий випадок.

Вважає, що є неналежним відповідачем у справі за позовом про відшкодування шкоди, оскільки така шкода не перевищує страхової суми виплати, визначеної Договором ОСЦПВ ВНТЗ, а саме страхова сума до виплати на одного потерпілого складала 260000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 130000 грн за шкоду, заподіяну майну, та 1000 грн розмір франшизи. Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинна нести страхова компанія та саме вона є належним відповідачем у даній справі.

Зазначає, що його місце проживання зареєстроване по АДРЕСА_1 . Відтак вважає, що відсутні підстави стверджувати про те, що розгляд цих позовних вимог можливо здійснювати за правилами альтернативної підсудності, закріпленими у ч.6 ст. 28 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 грудня 2020 року, о 10 год. 05 хв., в м. Олевську, по вул. Свято-Миколаївській, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ- 1102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з АЗС «ANP», не надав перевагу транспортному засобу Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачеві автомобіль Volkswagen Polo.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ « Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0053661.

За умовами вказаного договору страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну,- 130000 грн. Розмір франшизи - 1000 грн.

5 лютого 2021 року ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснено виплату позивачеві страхового відшкодування у розмірі 11266 грн.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень статті 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодаством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно , з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки ПрАТ « СК « ІНТЕР-ПОЛІС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі, передбаченому статтею 29 вказаного Закону, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню птерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначене статтею 22 ЦК України.

Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнал у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надав суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 021/055 від 31 березня 2021 року, у якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу замінних складників становить 60128 грн. 04 коп.

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до частини п`ятої вказаної норми у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (частина шоста статті 106 ЦПК України).

У наданому позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження №021/055 від 31 березня 2021 року, складеному на замовлення ОСОБА_1 , відсутні відомості про те, що висновок підготовлено для подання до суду й про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Отже, вказаний висновок не є допустимим доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, звіт про визначення вартості матеріального збитку, складений 20 січня 2021 року ТОВ «Експертна компанія « Фаворит Ассистанс» на замовлення ПрАТ « СК « Інтер-Поліс», містить інформацію про те, що станом на 13 грудня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становила 29202 грн. 17 коп.

Вказаний звіт також свідчить про те, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився 23 грудня 2020 року у присутності його власника.

На підставі цього звіту страховиком здійснено розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 11266 грн., яке було виплачено позивачеві 5 лютого 2021 року.

Доказів того, що ОСОБА_1 , який був присутній при огляді транспортного засобу, не погоджувався із визначеним розміром матеріального збитку, суду не надано.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 17936 грн. 17 коп. ( 29202,17 грн. 11266 грн.).

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн., суд першої інстанції, врахувавши принципи розумності, виваженості та справедливості, дійшов вірного висновку про те, що позивач безсумнівно зазнав моральних страждань, зумовлених пошкодженням належного йому майна.

Визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є обґрунтованим, враховуючи характер, тривалість та обсяг моральних страждань позивача.

Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розгляд даної справи відбувся за місцем заподіяння шкоди, що узгоджується з положеннями частини шостої статті 28 ЦПК України.

Рішення в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 48288 грн. 37 коп. на відшкодування матеріальної шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення,- про стягнення на користь позивача 17936 грн. 17 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково ( на 39,35 %), з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 665 грн. 64 коп. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( 1691,60 грн. х 39,35 %).

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь відповідача слід стягнути 1652 грн. 11 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги ( 2724 грн. /сплаченого судового збору/ х 60,65 % / відсоток позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено/).

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 6 липня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а також в частині розподілу судових витрат,- скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17936 грн. 17 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 665,64 грн. судового збору.

Рішення в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1652 грн. 11 коп. судового збору за подання апеляційної скарги

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: