Справа №569/7482/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 (надалі відповідач), в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Позовну заяву мотивує тим, що більше року вона з відповідачем не проживає разом однією сім`єю, неодноразові намагання налагодити сімейні стосунки шляхом примирення результату не дали, а тому вона дійшла висновку, що шлюб між ними існує лише формально. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе. Також, відповідач не надає коштів на утримання дитини, а згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати, вони не досягли. При стягненні аліментів просить врахувати, що відповідач є працездатною особою та не має на утриманні інших дітей.

16 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив вжити заходів щодо примирення подружжя шляхом надання сторонам строку для примирення та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів.

Вказав, що сторони дійсно не проживають разом більше року, але з об`єктивних причин. В лютому 2022 року після початку збройної агресії росії проти України позивач виїхала за кордон. По цій же причині суперечок між нею та відповідачем за останні 1,4 роки взагалі не могло бути. Відповідач бажає зберегти смію, неодноразово намагався поспілкуватися з дружиною задля налагодження сімейних стосунків шляхом звернення до неї через соціальні мережі. Відповідач більше року не бачив дружини, не має змоги з нею зустрітися і з`ясувати обставини, які могли слугувати підставою для розлучення. Він має намір примиритися із дружиною, розлучатися з нею не бажає. Щодо стягнення аліментів вказує, що позивач не надала доказів того, що разом з нею проживає дитина, а тому позовна заява подана до суду неналежним позивачем, в зв`язку з цим в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів слід відмовити. Також, представник позивача не надала жодних обставин, які враховуються судом при визначення розміру аліментів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що позивач не бажає надалі перебувати в шлюбі з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу і наразі перебуває разом з спільною дитиною сторін за кордоном вже тривалий час.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що сторони не примирилися, позивач перебуває за кордоном і вони не спілкуються, відповідач хоче зберегти сім`ю, має намір примиритися, але враховуючи позицію позивача не бачить сенсу в подальшому продовженні шлюбу. Заперечує щодо стягнення аліментів з відповідача, оскільки позивач не надала доказів проживання дитини разом з нею. Спільна дитина сторін не проживає з відповідачем, виїхала за кордон, але оскільки за кордон виїхали не тільки позивач і дитина, а інші члени сім`ї, знайомі, то відповідачу невідомо, де і з ким проживає дитина.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про надання строку для примирення, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2023 року задоволено частково та надано сторонам строк для примирення тривалістю 3 місяці.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2023 року поновлено провадження у справі.

Також, представник відповідача ОСОБА_2 заявляв клопотання про виклик свідка, однак в судовому засіданні 11 вересня 2023 року відмовився від його підтримання.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25 квітня 2023 року, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 30 серпня 2012 року, актовий запис №915. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_7 , дружини - ОСОБА_7 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і позивач бажає розлучитися. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

При цьому суд враховує, що позов про розірвання шлюбу подано до суду 26 квітня 2023 року. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2023 року сторонам надано строк для примирення тривалістю 3 місяці. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2023 року поновлено провадження у справі і призначено судове засідання. В судовому засіданні 11 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 вказав, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, при цьому заяв про відмову від позову, або залишення позову без розгляду не подавала. За таких обставин, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відмова суду у розірванні шлюбу могла б свідчити про примушування позивача до шлюбу проти її волі. Суд звертає увагу, що примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 06 березня 2015 року, серії НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я дитини, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_2 щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів, так як позивач не надала доказів того, що з нею проживає дитина, судом до уваги не приймаються, оскільки представник відповідача ОСОБА_2 підтверджуючи той факт, що дитина разом з відповідачем не проживає, проживає за кордоном, припускає, що дитина може проживати разом з іншими родичами, знайомими, нічим не підтверджує таке припущення. Натомість в судовому засіданні 29 травня 2023 року відповідач вказав, що у дружини будуть літні канікули і вона разом з дитиною має приїхати в Україну, що узгоджується з твердженнями представника позивача ОСОБА_1 про те, що позивач виїхала разом з дитиною за кордон і дитина проживає разом з нею, відтак у суду немає сумнівів щодо проживання дитини на час розгляду справи саме з позивачем. При цьому, суд зауважує, що сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина та бере більш активну участь у її вихованні, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, урахувавши інтереси дитини, для благополуччя та повноцінного розвитку якої необхідним є забезпечення її коштами одним із батьків, суд при вирішенні цього спору знаходить підстави для стягнення аліментів на користь позивача.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 26 квітня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 26 квітня 2023 року по 25 травня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід покласти на відповідача, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Разом з тим, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 112-115, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 30 серпня 2012 року, актовий запис №915 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 15 вересня 2023 року.

Суддя О.О. Першко