РІШЕННЯ

іменем України

20 липня 2023 рокуСправа №451/780/23
Провадження № 2/451/231/23

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у підготовчому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/780/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

7 червня 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Фрей А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що на момент смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею спільно проживала її дочка ОСОБА_4 разом із сім`єю, яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини та продовжувала розпоряджатися ним після смерті своєї матері. Маючи намір оформити спадщину на інше майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме на земельну ділянку, загальною площею 1,7598 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради, яка належала ОСОБА_3 . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Юрченко О.В. Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, приватним нотаріусом Юрченко О.В. було відмовлено у оформленні спадщини, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №062499, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1920 від 28.04.1999 через те, що зазначений документ був виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . З огляду на вищезазначене позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися до суду. Отож, просить суд: установити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що спадкодавець ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,7598 га, кадастровий номер: :05:000:0916 в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що належали їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №062499, зареєстрованого 28 квітня 1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1920; судові витрати покласти на сторону позивача (а.с.3-12).

7 червня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.43).

Ухвалою судді від 8 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 6 липня 2023 року постановлено замінити первісного відповідача Лопатинську селищну раду Червоноградського району Львівської області на належного відповідача ОСОБА_2 (а.с.53-54).

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача клопотав про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовільнити (а.с.118).

Відповідач у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.119).

З урахуванням наведеного, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206-207 ЦПК України.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивача ОСОБА_3 у віці 87 років у селі Миколаїв Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 2 березня 1999 року, виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.16).

Згідно із Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 29 липня 2016 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області мати позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 72 років, про що складено відповідний актовий запис №14. Місце смерті: село Миколаїв, Радехівський район, Львівська область (а.с.17).

Відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 10 червня 1964 року, виданого ЗАГС м. Броди Львівської області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Миколаїв Бродівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №49-А від 10 червня 1964 року. У графі про батьків зазначено, що батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_3 (а.с.18).

Із Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_4 від 22 червня 1964 року, видно, що ОСОБА_7 (1939 р.н.) та ОСОБА_5 (1944 р.н.) одружилися 22 червня 1964 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено запис №10. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині - ОСОБА_8 (а.с.19).

Відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 від 27 вересня 1972 року, позивач ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Лопатин Радехівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 31 від 20 липня 1966 року. У відомостях про батьків зазначено, батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_4 (а.с.20).

Із Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_6 від 2 лютого 1994 року, ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) уклали шлюб 3 червня 1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №07. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині - ОСОБА_11 (а.с.21).

Згідно з Свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_7 від 6 серпня 1997 року, шлюб між гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_12 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 63. Прізвище після розірвання шлюбу: чоловіка та дружини - ОСОБА_11 (а.с.22).

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_8 від 7 вересня 1997 року, ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) уклали шлюб 07.09.1997, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №13. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині - ОСОБА_14 (а.с.23).

Із Довідки Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області № 88 від 3 лютого 2022 року, видно, що гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована і проживала у будинку АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку були зареєстровані: дочка - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 ; внучка - ОСОБА_1 ; внук - ОСОБА_2 ; зять - ОСОБА_13 ; правнучка - ОСОБА_15 ; правнук - ОСОБА_16 ; правнук - ОСОБА_17 . Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.24).

Як видно з вищезазначеного, на момент смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею спільно проживала разом із сім`єю її дочка ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном та продовжувала розпоряджатися ним після смерті своєї матері.

Згідно з Довідкою Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області № 89 від 3 лютого 2022 року, гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , до дня смерті була зареєстрована і проживала у будинку АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку були зареєстровані: дочка - ОСОБА_1 ; син - ОСОБА_2 ; зять - ОСОБА_13 ; онучка - ОСОБА_15 ; онук - ОСОБА_16 ; онук - ОСОБА_17 . Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради посвідчувався, №35 від 10.05.2016 року, який не змінювався і не скасовувався (а.с.25).

Із Заповіту, складеного 10.05.2016, зареєстрованого в реєстрі №35 та посвідченого Вілінським В.В., секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області видно, що гр. ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не було і з чого б воно складалося і взагалі все те, що на день смерті буде мені належати і на що я за законом матиму право заповідаю своїй дочці ОСОБА_1 » (а.с.26).

Приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В. видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії НРС 540722 від 14.02.2022, зареєстроване в реєстрі №220 (а.с.27).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №299487833 від 14.02.2022, виданого приватним нотаріусом Юрченко О.В. Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, земельна ділянка, кадастровий номер: :05:000:0637, загальною площею 0.592 га, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 (а.с.28).

Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68526965 від 14.02.2022, виданого Приватним нотаріусом Юрченко О.В., видно, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 було видано лише 1 (одне) Свідоцтво про право на спадщину, серії НРС 540722 від 14.02.2022, номер в реєстрі 220, видавник - Приватний нотаріус Юрченко О.В. Червоноградський районний нотаріальний округ Львівська область (а.с.29).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина та залишилось спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , спадщину після якої прийняла її дочка ОСОБА_4 , проте, не встигла оформити своїх спадкових прав на земельну ділянку, загальною площею 1,7598 га, на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №062499, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1920 від 28.04.1999 (а.с.30).

Згідно з Розпорядженням голови Радехівської районної Державної адміністрації Львівської області № 143 від 24 березня 1999 року «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Миколаїв», було прийнято такі рішення: «1. Затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с. Миколаїв на площі 85,6741 га, в тому числі ріллі 85,6741 га, враховуючи якісну оцінку земель. 2. Передати в приватну власність громадянам с. Миколаїв земельні частки /паї/ згідно додатку та видати їм Державні акти на право приватної власності на землю...» (а.с.31).

У Додатку до Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 24 березня 1999 року №143 зазначені площі земельних ділянок, а саме у списку осіб с. Миколаїв, які мають право на середню земельну частку пай під порядковим номером 22 (двадцять два) зазначена спадкодавець - ОСОБА_3 , якій було передано земельну ділянку, загальним розміром 1,7598 га (а.с.32).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 022 від 04.10.2022, земельній ділянці, загальною площею 1,7598 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва присвоєний кадастровий номер :05:000:0916, що розташована на території Лопатинської селищної ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області. Така земельна ділянка сформована згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №062499 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1920 від 28.04.1999. Згідно з витягом № НВ-023 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка з кадастровим номером: :05:000:0916, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 29 648,28 грн (а.с.33-37).

Із Витягу із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71985202 від 30.03.2023, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області видно, що після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація у спадковому реєстрі відсутня, тобто спадкова справа не відкривалася, а жоден документ про отримання спадкового майна не видавався (а.с.38).

Відповідно до Листа-відмови №31/02-14 від 16 лютого 2022 року, виданого Приватним нотаріусом Юрченко О.В. Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, розпочата спадкова справа, після смерті гр. ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє місце проживання якої було у буд. АДРЕСА_1 . Ця спадкова справа зареєстрована за номером 205/2016 від 21.11.2016, номер у спадковому реєстрі: 59836843 (а.с.39).

З копії вказаної вище Спадкової справи видно, що 21.11.2016 до приватного нотаріуса Юрченко О.В. із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_4 . На підставі своєї заяви приватному нотаріусу Юрченко О.В. від 27 липня 2016 року, ОСОБА_2 відмовився від прийняття належної йому обов`язкової частки у спадщині на користь ОСОБА_1 . Нотаріус 07.03.2017 та 14.02.2022 видав ОСОБА_1 . Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців першої черги немає (а.с.58-117).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.12, 229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Таким чином, після смерті Спадкодавця 1 - ОСОБА_18 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 спадщину прийняв її племінник - ОСОБА_19 , який фактично прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) після смерті своєї тітки - ОСОБА_18 оскільки проживав із нею однією сім`єю більше 5 (п`яти) років до моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходять усі права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, позивач прийняла спадщину після смерті свого батька, шляхом подання заяви приватному нотаріусу про прийняття спадщини, проте, в частині оформлення своїх спадкових прав на земельні ділянки, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЛВ №1943 від 27.04.1999, зареєстрованого за №1464 ОСОБА_18 , не змогла оформити свої спадкові права в тому числі через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України).

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 200, 206, 211, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України; ст. 524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1262, 1268, 1269, 1299 ЦК України; ст. 81, 131 ЗК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що спадкодавець ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7598 га, кадастровий номер: :05:000:0916 в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що належали їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №062499, зареєстрованого 28 квітня 1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1920.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони та інші учасники у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Фрей Андріан Васильович, юридична адреса: проспект Юності, 39, село Павлів, Червоноградський район, Львівська область, 80250.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 20 липня 2023 року.