Справа № 127/7112/23
Провадження № 22-ц/801/1795/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 рокуСправа № 127/7112/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Денишенко Т. О., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/7112/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Воробйова В. В. у залі суду, повний текст якого складено 04 липня 2023 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було укладено чотири кредитні договори, а саме:

02 червня 2021 року кредитний договір №01314-06/2021 з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»;

06 липня 2021 року кредитний договір № /703989 з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»;

23 червня 2021 року кредитний договір №/699715 з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»;

24 квітня 2020 року кредитний договір № 00-1324058 з ТОВ «Качай гроші».

За умовами указаних кредитних договорів, кредитодавець надає позичальнику кредити у національній валюті на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредитів, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені кредитними договорами.

Кредитні договори укладено в електронному вигляді та підписано електронними підписами позичальника, відтвореними шляхом використання останнім одноразових ідентифікаторів надісланих на його номер мобільного телефону.

Надалі між указаними Товариствами та позивачем укладено договори факторингу, за умовами яких право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до реєстру боржників до договорів факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача:

за кредитним договором № 01314-06/2021 у розмірі 26 000 грн, з яких: 6500 грн заборгованість за тілом кредиту; 19 500 грн - заборгованість за відсотками;

за кредитним договором № /703989 у розмірі 23 657 грн, з яких: 6100 грн заборгованість за тілом кредиту; 17 557 грн заборгованості за відсотками;

за кредитним договором № /699715 у розмірі 4935 грн, з яких: 1400 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 3535 грн заборгованість за відсотками;

за кредитним договором № 00-1324058 у розмірі 1754,10 грн, з яких: 1754,10 грн сума заборгованості за тілом кредиту.

З моменту отримання прав вимоги позивачем будь-яких штрафних санкцій за жодним із кредитних договорів не нараховувалося.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь:

заборгованість за кредитним договором № 01314-06/2021 від 02 червня 2021 року у розмірі 26 000 грн;

заборгованість за кредитним договором № /703989 від 06 липня 2021 року у розмірі 23 657 грн;

заборгованість за кредитним договором № /699715 від 23 червня 2021 року у розмірі 4935 грн;

заборгованість за кредитним договором № 00-1324058 від 24 квітня 2020 року у розмірі 1754,10 грн;

вирішити питання розподілу понесених судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

за кредитним договором № 01314-06/2021 у розмірі 26 000 грн;

за кредитним договором № /703989 у розмірі 23 657 грн;

за кредитним договором № /699715 у розмірі 4935 грн;

за кредитним договором № 00-1324058 у розмірі 1754,10 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

умовами кредитних договорів встановлено обов`язок позичальника повернути надані кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами;

всупереч умов укладених кредитних договорів, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідачкою належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим виникла заборгованість;

матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про зміну кредитора;

факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань;

позичальник не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норми процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 серпня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Денишенко Т. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 серпня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі, надано позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 серпня 2023 року справу призначено до розгляду на 14 вересня 2023 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 вересня 2023 року для розгляду цієї справи замінено суддю Голоту Л. О. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Денишенко Т. О., Копаничук С. Г.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

позивачем не доведено належними доказами перехід права вимоги за спірними кредитними договорами;

матеріали справи не містять доказів обґрунтування розміру заборгованості за спірними кредитними договорами;

відсотки за кредитними договорами нараховані поза межами строків кредитування, і це, неправомірно.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» указує, що:

рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів за спірними кредитними договорами, оскільки не є первісним кредитором. Указані документи відповідно до п. 35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті» формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит;

відповідачка, як власниця карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, могла отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів;

кредитні договори укладені між відповідачкою та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку недійсними не визнані;

відповідачка не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 02 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 01314-06/2021 шляхом його підписання відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W45400, номер мобільного телефону позичальника - НОМЕР_1 .

Відповідно до умов указаного кредитного договору ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти у сумі 6500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 01 липня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту у розрахунку 2,50 % на добу.

Додаток № 1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка підлягає сплаті та становить 11 375 грн з яких: 6500 - тіло кредиту, 4 875 грн - проценти за користування кредитом.

З інформації ТОВ «ФК «Інвеструм» про споживчий кредит слідує, що 02 червня 2021 року відповідачка була ознайомлена з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну вартість кредиту.

23 червня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачкою укладено договір про надання фінансового кредиту № /699715 шляхом його підписання відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором R74717, номер мобільного телефону позичальника - НОМЕР_1 .

Відповідно до умов указаного кредитного договору ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти у сумі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 25 днів, тобто до 17 липня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту у розрахунку 2,5 % на добу.

Додаток № 1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка становить 4875,00 грн, з яких: 3000 - тіло кредиту, 1875 грн - проценти за користування кредитом.

З інформації ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про споживчий кредит слідує, що 17 липня 2021 року відповідачка ознайомлена з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну вартість кредиту.

06 липня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачкою укладено договір про надання фінансового кредиту № /703989 шляхом його підписання останньою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором R31315, номер мобільного телефону позичальника - НОМЕР_1 .

За умовами указаного кредитного договору ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти у сумі 6100 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 04 серпня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту у розрахунку 2,5 % на добу.

Додаток № 1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка становить 10 675 грн, з яких: 6100 - тіло кредиту, 4575 грн - проценти за користування кредитом.

З інформації ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про споживчий кредит слідує, що 06 липня 2021 року відповідачка була ознайомлена з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну вартість кредиту.

24 квітня 2020 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-1324058 шляхом його підписання останньою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого відповідачка отримала у кредит грошові кошти у сумі 5555 грн строком на 30 днів, тобто до 24 травня 2020 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,71 % в день (616% річних). Загальна вартість кредиту складає 8404,70 грн. За використання системи для дистанційного отримання кредиту відповідачка зобов`язалася сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 505,00 грн.

За умовами указаних кредитних договорів кредити надаються позичальнику у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки указаної відповідачкою (п. 1.6, п. 1.4, п. 2.1 кредитних договорів).

Відповідно до п. 2.1 указаних договорів (окрім останнього) сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок указаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п. 2.5/п. 2.4 кредитних договорів, окрім останнього).

Згідно з п. 4.3 договорів (окрім останнього) у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п.1.2 договору, проценти передбачені в п. 1.3 договору продовжуються нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу № 29122021, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 01314-06/2021 від 02 червня 2021 року відступлено позивачу.

Згідно з договором факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, укладеним між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги за договорами про надання фінансового кредиту № /703989 від 06 липня 2021 року та № /699715 від 23 червня 2021 року відступлено позивачу.

Відповідно до договору факторингу № 27072021 від 27 липня 2021 року, укладеним між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги за договором про надання коштів у позику № 00-1324058 від 24 квітня 2020 року відступлено позивачу.

29 грудня 2021 року, 27 липня 2021 року та 19 квітня 2022 року сторони указаних договорів підписали акти прийому-передачі реєстрів боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29 грудня 2021 року сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 01314-06/2021 становить 26 000 грн, з яких: 6500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 500 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року сума заборгованості відповідачки:

за кредитним договором № /703989 становить 23 657 грн, з яких: 6100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 557 грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором № /699715 становить 4935 грн, з яких: 1400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3535 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27072021 від 27 липня 2021 року сума заборгованості відповідачки за кредитним договором № № 00-1324058 становить 1754,10 грн.

З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з правовідносин стосовно стягнення заборгованості за договором кредиту та ціна позову складає 56 346,10 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Установлено, що кредитні договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявниця використала для підтвердження підписання договорів позики.

Установивши, що без здійснення указаних дій відповідачкою кредитні договори не були б укладеними сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Всупереч умов укладених кредитних договорів та договору позики, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідачкою ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість.

За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що:

«стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Договори, укладені між відповідачкою ОСОБА_1 та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що:

«підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно установив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по спірних кредитних договорах, а ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів, однак у порушення умов указаних договорів остання не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредитів у розмірах та на умова, визначених укладеними правочинами, презумпція правомірності яких не спростована та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 відсотків, нарахованих, за твердженням заявниці, після закінчення установлених кредитними договорами строків, оскільки сторонами кредитних договорів (чинними правочинами) узгоджена умова продовження нарахування процентів за кожний день користування позичальницею кредитними коштами, але у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору (п. 4.3 кредитних договорів).

Указані умови спірних договорів відповідачкою не були оспорені, а отже відповідно до статей 628, 629 ЦПК України є обов`язковими до урахування.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 указав, що:

«при вирішенні цивільних справ судами ураховується стандарт доказування «більшої вірогідності».

У цій справі відповідачкою не спростований розмір заборгованості, завлений позивачем, відтак належить погодитися із висновками суду першої інстанції про доведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними доказами перехід права вимоги за спірними кредитними договорами є безпідставними, оскільки наявність у позивача документів кредитних справ ОСОБА_1 свідчить про фактичне переуступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Акти прийому-передачі реєстрів боржників також підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.

У цій справі слід виходити з презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України) та презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано до суду першої інстанції реєстр боржників з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що позивачем до позовної заяви додано витяги із реєстру боржників з якими пов`язано набуття позивачем права вимоги (а.с. 15, 30, 48).

Відповідно до частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відтак для вирішення цього спору достатнім є витяг з реєстру боржників, де ОСОБА_1 указана боржником.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, тому судом до уваги не беруться.

Разом з тим, позивачем апеляційному суду подані письмові докази, долучені до відзиву на апеляційну скаргу, зокрема, інформаційні довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 50/04, № 17/04, № 18/04 від 03 квітня 2023 року щодо проведення через платіжний сервіс «Platon» транзакцій на суму 6500 грн, 4400 грн, 6100 грн на картку за номером, який зазначений відповідачкою у кредитних договорах, розрахунки заборгованості за укладеними з ОСОБА_1 кредитними договорами та реєстри боржників до договорів факторингу.

Апеляційний суд не бере до уваги надані позивачем письмові докази, додані до відзиву на апеляційну скаргу, оскільки усупереч приписам частини третьої статті 367 ЦПК України ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не обґрунтувало неможливості подання таких доказів суду першої інстанції з причин, що об`єктивно від нього не залежали.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачкою.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Тамара ДЕНИШЕНКО

Світлана КОПАНИЧУК