СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15136/21

пр. № 2/759/541/23

29 березня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - П`ятничук І.В.,

при секретарі - Істоміної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «УАСК АСКА» про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року представник ПрАТ «СК «ВЕЛТЛІНЕР» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «УАСК АСКА» про стягнення матеріальної шкоди, яким просить стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «ВЕЛТЛІНЕР» грошову суму в розмірі 23543,89 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.2018 року о 16 год. 30 хв. на трасі Київ-Харків сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. 03.11.2018 року було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), з якого вбачається що винним у дорожньо-транспортній події є ОСОБА_1 , який визнав свою вину. Позивач зазначає, що 03.08.2018 року між ТОВ «КРЕММІЛК» та ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВЕЛТЛІНЕР» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, а саме автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля № 138-11-18 від 08.11.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 60170,00 грн. Проте суму страхового відшкодування було зменшено на суму 12000,00 грн. у відповідності до п. 31.8.1 договору страхування та потерпілому було виплачена суму страхового відшкодування у розмірі 48000,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 891 від 22.11.2018 року.

ПрАТ «СК «ВЕЛТЛІНЕР» звернулось до ПАТ «УСК «АСКА» із заявою з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу, яке здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 25656,11 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ «УСК «АСКА».

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути грошову суму в розмірі 23543,89 грн. та судові витрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.10.2021 р. заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги було задоволено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2022 р. скасовано заочне рішення від 21.10.2021 р.

В судовому засіданні представник позивача Волошук В.В. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, 03.11.2018 року о 16 год. 30 хв. на трасі Київ-Харків сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

03.11.2018 року було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), з якого вбачається що винним у дорожньо-транспортній події є ОСОБА_1 (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2018 року між ТОВ «КРЕММІЛК» та ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВЕЛТЛІНЕР» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, а саме автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 10).

Відповідно до звіту № 138-11-18 про оцінку колісного транспортного засобу від 08.11.2018 року складеного СОД ФОП « ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 становить 58772,32 грн. (а.с. 16-49).

Власник пошкодженого автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 08.11.2018 року звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9).

Судом встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» було складено страховий акт №182/18-КАСКО, згідно якого сума страхового відшкодування складає 48000,00 грн. (а.с. 11).

Відповідно до платіжного дорученням № 890 від 22.11.2018 року, № 892 від 22.11.2018 року № 891 від 22.11.2018 року ПрАТ «СК «ВЕЛТЛІНЕР» перерахувало до ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 48000,00 грн. (а.с. 53-55).

ПрАТ «СК «ВЕЛТЛІНЕР» звернулось до ПАТ «УСК «АСКА» із заявою з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу, яке здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 25656,11 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ «УСК «АСКА», згідно полісу № АК8544603 (а.с. 56).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » )

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Під час розгляду справи представник відповідача наполягала на застосуванні до спірних правовідносин правових висновків викладених 04.07.2018 року у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, в якій Велика Палата відступила від раніше існуючої правової позиції Верховного Суду України й з того часу судова практика незмінна, враховує баланс інтересів усіх сторін спору.

Суд погоджується з доводами представника відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, на яку послався заявник в касаційній скарзі, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Також суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року (справа № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18) вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).

Стосовно заперечень представника позивача щодо страхової суми відповідача визначеної полісом, суд зазначає, що розмір страхової суми визначається законодавчо і у відповідності до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Розміри страхових сум переглядаються відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін і згідно з Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29 грудня 2015 року №3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстроване в Міністерстві юстиції України 27 січня 2016 року за №145/28275, в редакції чинній на час ДТП, установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200000 гривень на одного потерпілого».

Оскільки позивач в своїх позовних вимогах зазначає, що ПрАТ «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» було складено страховий акт №182/18-КАСКО, згідно якого сума страхового відшкодування складає 48000,00 грн. (а.с. 11), то доводи відповідача щодо неможливості покладання на нього відповідальності із сплати страхового відшкодування, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує суми страхової суми у 100 000 грн. і відповідальність в межах цієї суми несе страховик, є слушними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 81, 137,174, 178, 279, 280 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1194 ЦК України, ст. ст. 1, 6, 8, 9, 20,25, 29, 36 Закону України «Про страхування», ст. ст.9, 22,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «УАСК АСКА» про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.В. П`ятничук