Справа № 362/5073/22
Провадження № 2-о/362/20/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого- судді Ковбель М.М.

за участі секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Калинівська селищна рада Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 27.12.1993 року виданого на ім`я ОСОБА_4 , як одній і тій особі.

В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру виданого на підставі рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради № 1072 від 27.12.1993 року на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд.

Так, в свідоцтві про право власності на квартиру її ім`я записано, як « ОСОБА_5 » не збігається із записом мого імені в паспорті громадянина України, виданий Васильківським MB ГУ МВС України в Київській області від 14.09.2002 року, де її ім`я зазначене, як « ОСОБА_6 ».

Заявник в судове засідання з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, викладені в заяві вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились, надійшли листи в яких просять суд розглядати справу у відсутність представників.

Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 27.12.1993 року.

Відповідно до матеріалів копії спадкової справи №7/2023, заведеної після померлого ОСОБА_7 , заявник ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею.

Згідно з частиною першою ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19).

Встановлення факту належності вказаного документу має для заявника юридичне значення, а саме для оформлення право власності, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259,263,268 ЦПК України, суд

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 13, 18, 258, 263, 265, 293, 315, 496 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_1 РНОКПП № НОМЕР_1 свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 27.12.1993 року виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель