Справа № 515/605/23
Провадження № 2-о/515/872/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Зубова О.С., секретар судового засідання Унгурян Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Татарбунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, в якій послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна, від шлюбу її доньки ОСОБА_2 з ОСОБА_3 народилася її онука ОСОБА_4 . 18 квітня 2023 року Татарбунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надав їй письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження онуки за непред`явлення медичного документу України, який би засвідчував народження дитини по формі, встановленій законодавством України. Встановлення факту народження є необхідним для реалізації у подальшому належних дитині прав та свобод громадянки України.

У судовому засіданні заявниця заяву підтримала за темі ж саме обставинами та просила про її задоволення, та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька ОСОБА_5 , яка на той час знаходилася (та зараз знаходиться) на тимчасово окупованої території в м.Сімферополь народила доньку ОСОБА_6 , батьком якої є ОСОБА_3 вона в той час проживала з ними. Потім вона виїхала до України, а донька з новонародженою не змогла так як у новонародженої не має документів України про народження, зареєструвати її за як громадянку України вони не можуть у зв`язку з окупацією. По приїзду вона звернулася до Татарбунарський відділу державної реєстрації актів цивільного стану але 18 квітня 2023 року їй надали письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження онуки за непред`явлення медичного документу України, який би засвідчував народження дитини по формі, встановленій законодавством України. Встановлення факту народження є необхідним для реалізації у подальшому належних дитині прав та свобод громадянки України та її прав на спілкування з дитиною.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Представник заінтересованої особи у поданій письмовій заяві просила про розгляд заяви за її відсутності.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до такого.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, їхніми представниками членами сім`і або законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України" (далі-Закон) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Сімферополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Стаття 5 цього Закону передбачає, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи та тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Цією ж статтею визначено частиною третю передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно пункту 3 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. №52/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за №719/4940) за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та пункту 2 глави 1 розділу III Правил підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 будучи, громадянкою України, та зареєстрованою в м.Татарбунари, одружилася 30 липня 2016 року з громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 . З яким стали проживати у м.Симферопалі. Де ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_6 , що підтверджується наступними доказами.

З копії довідки про народження №Р-02327, виданої 14 червня 2022 року незаконно створеним відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим; запис акта про народження №1 від 14 червня 2022 року вбачається факт народження ОСОБА_7 . Вказана довідка хоча й не є дійсною, однак приймається до уваги, оскільки може підтверджувати, що установа, яка її видала, хоча й не діє у відповідності з українським законодавством, але існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи, у сукупності з іншими доказами.

Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також підтвердили, що заявниця розповідала їм що її донька вийшла заміж та завагітніла, потім заявниця також виїхала до доньки де проживала у доньки, а потім за допомогою мессенджера Viber надсилала їм світлини та відео де її донька була вагітна, а потім народила дівчинку.

Ці фати підтверджуються наданими заявницею суду світлинами, и флеш-карткою з відеозаписами.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема і ту обставину, що факт народження, переконливо підтверджений вказаними вище доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

На підтвердження факту родинних відносин між заявницею та її донькою і дитиною, як між бабусею, донькою та онукою, надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (матері дитини та доньки заявниці), виданого Відділом ЗАГСу м. Татарбунари Одеської області 03 березня 1993 року за актовим записом №60, та копію свідоцтва про шлюб 30 липня 2016 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином Російської Федерації (батьком дитини). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_11 ".

За даними паспорта № НОМЕР_1 , виданого 10 травня 2019 року Органом 5146, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Татарбунари Одеської області (матір дитини) є громадянкою України та має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 23 серпня 2019 року Відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області.

Заявниці, як бабусі дитини, начальником Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгою Т. 18 квітня 2023 року відмовлено у проведенні державної реєстрації народження ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України дитини жіночої статі у матері ОСОБА_2 за пред"явлення документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Оскільки заявниця не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів матері дитини як громадянки України та народженої у неї доньки, суд вважає за можливе встановити факт народження ОСОБА_7 в м.Сімферополь Автономної Республіки Крим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, а іншим чином встановити факт неможливо.

Керуючись ст.265, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Татарбунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статті ОСОБА_7 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна, батьками якої є:

- мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Татарбунари Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Волзький Волгоградської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

які перебувають у шлюбі, укладеному 30 липня 2016 року у Відділі ЗАГСу №1 адміністрації міського округу - м. Волзький Волгоградської області Російської Федерації, актовий запис про шлюб №714 від 30 липня 2016 року.

Повний текст рішення буде складений 27.04.2023 року.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Дата виготовлення рішення 27 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Зубов О.С.