Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/289/23
Справа № 279/6457/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Волкович Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/6457/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування матеріальної шкоди, в якому вказала, що 09.08.2020 року відповідач навмисно вчинив ДТП на транспортному засобі "Опель" без номерного знаку, знаходячись біля будинку №44 по вул.Набережна в с.Старики Коростенського району, чим пошкодив її автомобіль марки "Форд" номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок неправомірних дій відповідачем було нанесено їй матеріальних збитків в розмірі 25504,06 грн, що підтверджується звітом №25/21. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати матеріальні збитки.

Просила стягнути з відповідача на її користь 25504,06 грн. та судові витрати. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (ухвалу про відкриття провадження отримав 14.02.2023 року), відзив на позов та інших заяв, заперечень не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди, який регулюється положеннями ст.1166 ЦК України. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "Ford Fiesta" н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_1 . Заявивши вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, позивач не надала належних доказів, які б підтверджували безпосередньо факт вчинення неправомірних дій відповідачем ОСОБА_2 .. Подана позивачкою копія постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2020 року містить дані про те, що відносно ОСОБА_2 розглядалась справа щодо вчинення ним адміністративних правопорушень за ст.173-2 ч.1, 173 КУпАП по фактах висловлювання незензурною лайкою в адресу гр. ОСОБА_3 13.08.2020 та гр. ОСОБА_1 09.08.2020. Поданий позивачем як доказ акт, який складений позивачем, підписаний гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не є належним доказом, яким підтверджується факт та обсяг пошкодження майна, оскільки не містить ні дати його складання, ні опису пошкоджень та їх розташування. Згідно звіту №25/21 від 20.05.2021 року за проведенням оцінки завданого збитку позивач звернулась лише 18.05.2021 року, при тому, що за її твердженням факт пошкодження майна мав місце 09.08.2020 року. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, під час якої було пошкоджено транспортні засоби чи інше майно, є адміністративним правопорушенням, факт вчинення якого має доказуватися у процесуальний спосіб, передбачений КУпАП. Умисне пошкодження чужого майна є правопорушенням, факт вчинення якого має встановлюватись в порядку кримінального процесуального законодавства. Доказів того, що факт пошкодження майна позивача був предметом відповіданої перевірки відповідно до положень КУпАП чи КПК України, суду не подано. За приписами ст.81 ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилаєтся як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вищевказані позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, тому задоволенню не підлягають. Оскільки заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають, то не підлягають відшкодуванню і понесені витрати, пов`язані з судовим розглядом. На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.1166 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вішкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Волкова Н.Я.