Справа № 358/1232/22 Провадження № 2/358/309/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебединець Г.С.,

секретар судового засідання Ведмеденко І.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 8 852,09 грн.

Позов мотивував наступним. В період з 02.06.2020 по 01.09.2020 ОСОБА_3 перебувала на обліку в Богуславській районній філії Київського обласного центру зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. При зверненні до позивача, відповідач була повідомлена про відповідальність за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного. В подальшому було встановлено, що відповідач навчалася в Університеті Григорія Сковороди в м.Переяславі на денній формі навчання з 01.09.2019 по 30.06.2021р. і отримала вищу освіту за освітнім рівнем «Бакалавр». З 01.09.2021 вона була зарахована до складу студентів і станом на 29.11.2021 була студенткою 1 курсу освітнього рівня «Магістр». Позивачем було складено Акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 13.12.2021 № 33 та встановлено, що в період з 02.06.2020 по 01.09.2020 відповідач перебувала на обліку та одночасно здійснювала навчання за денною формою навчання в закладі освіти. Сума неправомірно отриманої відповідача допомоги по безробіттю становить 8852,09 грн. Позивачем був виданий наказ від 06.01.2022 № 1/24.01-31 про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем. 06.02.2022 року, з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача було направлено претензію. До теперішнього часу сума заборгованості відповідачем в добровільному порядку не сплачена. Просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості на понесені судові витрати.

12.01.2023 року судом було отримано інформацію, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.02.2022 року змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

12.01.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Дослідив письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що 02.06.2020 року ОСОБА_5 звернулася до Богуславської районної філії Київського обласного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.15,16). В заяві про надання статусу безробітного від 02.06.2020 року ОСОБА_5 повідомила та засвідчила особистим підписом, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів (а.с. 16).

Згідно Акту № 33 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 13.12.2021 року ОСОБА_5 в період перебування на обліку в Богуславській районній філії КОЦЗ з 02.06.2020 по 01.09.2020р. навчалась на денній формі навчання в ОСОБА_6 в Переяславі. (а.с. 19-20)

Згідно листа ректора даного навчального закладу від 29.11.2021 № 840, ОСОБА_5 навчалася в Університеті на денній формі навчання з 01.09.2019 по 30.06.2021р. і отримала вищу освіту за освітнім рівнем «Бакалавр». З 01.09.2021 вона була зарахована до складу студентів денної державної форми навчання і станом на 29.11.2021 була студенткою 1 курсу освітнього рівня «Магістр». (а.с.18)

Наказом Богуславської районної філії Київського обласного центру зайнятості № 1/24.01-31 від 06.01.2022 "Про повернення незаконно отриманих коштів" вжито заходи по поверненню коштів в сумі 8852,09 грн, виплачених ОСОБА_3 у вигляді допомоги по безробіттю (а.с. 21).

З метою повернення виплаченої допомоги по безробіттю позивач направляв відповідачу претензію від 06.01.2022, в якій ОСОБА_5 запропоновано у 15-денний термін повернути позивача кошти, а саме допомогу по безробіттю в сумі 8852,09 грн (а.с. 22).

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнодержавного соціального страхування на випадок безробіття.

Пунктом 1 ст. 1 вказаного закону передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЗУ "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч. 3 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості.

У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Статтею 4 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або індивідуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства.

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 44 ЗУ "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону "встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг".

Частиною 3 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до Закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 36 вказаного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У зв`язку з тим, що відповідач під час звернення не повідомила центр зайнятості про те, що вона є студенткою денної державної форми навчання Університету Григорія Сковороди в Переяславі, їй було безпідставно нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 02.06.2020 по 01.09.2020 року в сумі 8852,09 грн.

До теперішнього часу вказана сума в добровільному порядку не повернута позивачу.

Суд вважає, що дії відповідача є недобросовісними, оскільки в заяві від 02.06.2020 року ОСОБА_5 власноруч проінформувала, що має документ про освіту від 24.06.2019 року, відсутні відомості про продовження навчання. При цьому з правами та обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, висловлену у справі № 545/164/17 (постанова від 26.09.2018) про те, що неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день звернення до позивача із заявою про надання їй статусу безробітного та про виплату допомоги по безробіттю мала статус зайнятого населення, оскільки була студенткою навчального закладу та перебувала на денній формі навчання, тому не мала права на отримання статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

У зв`язку з тим, що відповідач кошти в сумі 8852,09 грн позивачу в добровільному порядку не повернула, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-268, 352 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Київського обласного центру зайнятості (р/р НОМЕР_2 , банк ГУ ДКСУ у Київській області, ) неправомірно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 8852,09 грн. (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 09 коп) та понесені судові витрати в сумі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець