Номер провадження: 22-ц/813/802/23
Справа № 511/1888/20
Головуючий у першій інстанції Іванова О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Іванової О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до Роздільнянської міської ради, Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконним перебування на посаді, скасування розпоряджень та висновку,

встановив:

20.10.2020 року ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до Роздільнянської міської ради Одеської області, Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, в якій просив:

- скасувати розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області №793/А від 30.05.2008 року та розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області №204/А від 10.02.2009 року;

- визнати перебування на посаді в.о. голови Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Сігала Ф.В. та т.в.о. голови Роздільнянської міської ради Палазова Ю.Н. незаконними;

- скасувати висновок від 25.06.2008 року по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Роздільнянської міської ради Одеської області

ОСОБА_3 обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , зазначав, що згідно рішення сесії Роздільнянської міської Ради Роздільнянського району Одеської області від 29.05.2009 року йому надали дозвіл на вибір та розробку земельної ділянки площею 0,05 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва житлового будинку. З поданої позовної заяви гр. ОСОБА_1 в суд, йому стало відомо, що ту ж саму ділянку тільки розміром у 2 га (яка поглинула і його ділянку), розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації надано згоду на розробку проекту гр. ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , зазначав, що на його думку розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації № 793/А від 30.05.2008 року та № 204/А-2009 від 10.20.2009 року були не законні так як були порушили його права, та прийняті з порушенням земельного законодавства України, у зв`язку з чим просив скасувати зазначені розпорядження.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до Роздільнянської міської ради, Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконним перебування на посаді, скасування розпоряджень та висновку було відмовлено в повному обсязі (а.с.51-54).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ставив питання про скасування рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року, та просив постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с.57-58).

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 помер, у зв`язку із чим, ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року було витребувано письмові докази - копію актового запису про смерть позивача, яка надійшла на адресу суду 14.12.2021 року (а.с.89-91, 102-103).

Разом з тим, оскільки правовідносини сторін у даній справі допускають правонаступництво, ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року з Роздільнянської нотаріальної контори було витребувано належно завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , для залучення його правонаступників (а.с.108-110).

Однак, як стало відомо, спадкова справа відносно померлого ОСОБА_1 , заведена Приватним нотаріусом Одеської області Івановою А.Й., у зв`язку з чим в останньої було витребувано вищезазначену спадкову справу (а.с.127-129).

З наданої спадкової справи вбачалось, що правонаступником померлого ОСОБА_1 є його дружина ОСОБА_2 (а.с.131-165), у зв`язку із чим, ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.12.2022 року її було залучено до участі у справі як правонаступника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.171-173).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, в тому числі і правонаступник ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.174-177).

Також слід зазначити, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 05.04.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Разом з тим, у зв`язку із перебуванням судді-учасника судової колегії Драгомерецького М.М. у відпустці з 17.04 по 21.04.2023 року, повний текст судового рішення, складений 24.04.2023 року, тобто в перший його робочий день після виходу із відпустки.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (а.с.62-63), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що згідно рішення сесії Роздільнянської міської ради Роздільнянського району Одеської області від 29.05.2009 року йому надали дозвіл на вибір та розробку земельної ділянки площею 0,05 га, без назви вулиці в м. Роздільна, Роздільнянського району Одеської області з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку. З поданої позовної заяви ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , йому стало відомо, що ту ж саму ділянку тільки розміром у 2 га (яка поглинула і його ділянку), розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації надано згоду на розробку проекту гр. ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , зазначав, що на його думку розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації № 793/А від 30.05.2008 року та № 204/А-2009 від 10.20.2009 року були не законними та порушили його права, а також прийняті з порушенням земельного законодавства України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , просив скасувати зазначені розпорядження.

Разом з тим, зазначав, що йому стало відомо, що Приморським районним судом м. Одеси була розглянута кримінальна справа відносно ОСОБА_5 за надання завідомо підробленого диплому про здобуту ним вищу освіту, тому вважає, що в.о. голови Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Сігал Ф.В. обіймав посаду всупереч закону про державну службу. Також всупереч Закону погодив проект відведення т.в.о. голови Роздільнянської міської ради Палазов Ю.Н., а Роздільнянська РДА вийшла за межі своїх повноважень при прийнятті рішення щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 .

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що в провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області на розгляді перебувала цивільна справа № 511/1678/17 провадження № 2/511/45/18 за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської райдержадміністрації, третя особа: ОСОБА_7 , про скасування розпорядження Роздільнянської райдержадміністрації.

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2018 року по вказаній цивільній справі позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, скасовано розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області № 793/А від 30.05.2008 року та розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області № 204/А від 10.02.2009 року, стягнуто з Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області судові витрати.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 травня 2018 року по вказаній цивільній справі в задоволені заяви Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2018 року відмовлено.

Проте, постановою апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 березня 2018 року було скасовано та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 21.09.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року залишено без змін.

Вказаними судовими рішеннями по цивільній справі № 511/1678/17 було встановлено наступне:

- розпорядженням Роздільнянської райдержадміністрації за № 793/А-2008 від 30 травня 2008 року було надано згоду громадянам України на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку загальною площею 3,8429 га ріллі ( ОСОБА_8 - 1,829га, ОСОБА_7 -2,00га, згідно додатку), яка надається у власність для введення особистого сільського господарства із земель запасу Роздільнянської міської ради (за межами населеного пункту);

- згідно з договором №316-1626 від 22 серпня 2008 року Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» був розроблений проект відведення земельної ділянки, який погоджено територіальними органами виконавчої влади, підтверджено висновком відділу земельних ресурсів у Роздільнянському районі Одеської області від 22 липня 2008 року, висновком Роздільнянської міської ради від 25 червня 2008 року, висновком Роздільнянської РДА Одеської області від 25 червня 2008 року, висновком Державної санітарно-епідеміологічної служби Роздільнянського району від 20 червня 2008 року, висновком Західного сектору охорони навколишнього природного середовища в Одеській області від 23 червня 2008 року, висновком Управлінням охорони об`єктів культурної спадщини від 15 липня 2008 року;

- розпорядженням Роздільнянської РДА Одеської області №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_7 земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Роздільнянської міської ради (за межами населеного пункту), передано у власність ОСОБА_7 вищевказану земельну ділянку; дозволено ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» встановити межі земельної ділянки в натурі та після здійснення державної реєстрації земельної ділянки виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку;

- розпорядженням голови Роздільнянської РДА Одеської області №1437/А-2010 було задоволено протест прокурора Роздільнянського району Одеської області та скасовано розпорядження №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року;

- розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації №59/А-2011 від 03 лютого 2011 року було скасовано розпорядження голови Роздільнянської РДА Одеської області за №1437/А-2010 від 10 листопада 2010 року «Про скасування розпорядження в.о. голови Роздільнянської РДА Одеської області №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року»;

- рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області за № 849-У від 29.05.2009 року про надання дозволу на вибір розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд загальною площею 0,05 га. із земель житлової та громадянської забудови, що не надані у власність або користування фізичних або юридичних осіб на території Роздільнянської міської ради Одеської області ОСОБА_1 виділена вказана земельна ділянка.

Разом з тим, при розгляді вищевказаної справи, суди встановили, що згідно з робочою копією генерального плану м. Роздільна, розробленого інститутом «Одесцивільпроект» у 1994 році, вбачається, що спірна земельна ділянка площею 2,0 га, розташована за межами м. Роздільна і відноситься до земель запасу Роздільнянської міської ради. Крім того, з генерального плану вбачається, що спірна земельна ділянка в майбутньому мала увійти до меж міста Роздільна. Проте доказів про існування рішення про зміну меж м. Роздільна Одеської області не надано. Натомість рішенням Роздільнянської міської ради від 02.03.2012 року №573 подовжений термін дії генерального плану м. Роздільна, розроблений інститутом «Одесцивільпроект» у 1994 році на період розроблення (оновлення) генерального плану м. Роздільна. За таких обставин, суди дійшли до висновку, що Роздільнянська РДА, приймаючи оскаржувані розпорядження, діяла в межах наданих законодавством України повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з п. «в» ч.3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

За змістом ч.6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

З системного аналізу норм ЗК України слідує, що для того, щоб відповідний орган прийняв одне з рішень (надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу), заявник, повинен дотриматися обов`язкових вимог щодо належного оформлення звернення у формі клопотання чи заяви.

При цьому, обов`язковий перелік документів, які повинен подати заявник, визначений ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч.9 ст. 118 ЗК України, проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч.8). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно- епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

За змістом ч.10 ст.118 ЗК України, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (ч. 10).

Разом з тим, п. 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України визначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно до ст.122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі розпорядження Роздільнянської РДА №793/А від 30 травня 2008 року, яким ОСОБА_7 надана згода на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку загальною площею 2,00 га із земель запасу на території Роздільнянської МР Одеської області (за межами населеного пункту) був розроблений проект відведення, який був погоджений з територіальними органами виконавчої влади, що підтверджено висновком відділу земельних ресурсів у Роздільнянському районі Одеської області від 22 липня 2008 року (який діяв на час прийняття розпоряджень), висновком Роздільнянської міської ради від 25 червня 2008 року, висновком Роздільнянської РДА Одеської області від 25 червня 2008 року, висновком Державної СЕС Роздільнянського району від 20 червня 2008 року, висновком Західного сектору охорони навколишнього природного середовища в Одеській області від 23 червня 2008 року, висновком Управління охорони об`єктів культурної спадщини від 15 липня 2008 року, у зв`язку з чим Роздільнянською РДА було прийнято розпорядження №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Роздільнянської МР Одеської області (за межами населеного пункту).

Оскільки проект землеустрою було погоджено відповідними органами, кожен з яких надав висновок щодо погодження відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу на території Роздільнянської МР (за межами населених пунктів), у Роздільнянської РДА не було підстав для відмови у погодженні проекту та винесенні спірних розпоряджень.

З таких підстав, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги позицію, яка раніше була висловлена судами різних інстанції при розгляді цивільної справи №511/1678/17 провадження № 2/511/45/18 за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської райдержадміністрації, третя особа: ОСОБА_7 про скасування розпорядження Роздільнянської райдержадміністрації, які встановили, що Роздільнянська міська рада при видачі розпоряджень діяла відповідно до вимог чинного законодавства та без перевищення своїх повноважень, на підставі чого у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, звертаючись до суду першої інстанції із новим позовом, ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , зазначав, що йому стало відомо, що Приморським районним судом м. Одеси була розглянута кримінальна справа відносно ОСОБА_5 за надання завідомо підробленого диплому про здобуту ним вищу освіту, тому вважає, що в.о. голови Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_5 обіймав посаду всупереч закону про державну службу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до голови Роздільнянської районної державної адміністрації із заявою про призначення його на посаду першого заступника голови Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області.

Розпорядженням голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 17.08.2007 року № 228/к-2007, ОСОБА_5 було призначено на вказану посаду та присвоєно 9 ранг державного службовця.

На виконання Закону України «Про державну службу» (від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в редакції 09.07.2007), Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 169 (в редакції від 18.05.2005) та Порядку розгляду питань, пов`язаних з призначенням на посади та звільненням з посад керівників центральних і місцевих органів виконавчої влади, торговельно- економічних місій у складі закордонних дипломатичних установ України, державних підприємств та їх об`єднань, керівників самостійних структурних підрозділів центральних органів виконавчої влади, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2007 року № 880, ОСОБА_5 маючи оригінал диплому серія НОМЕР_1 , реєстраційний № 492 від 14.07.1992 року про отримання ним вищої освіти у Тюменському індустріальному інституті ім. Ленінського комсомолу за спеціальністю «Автомобілі і автомобільне господарство», надав його до відділу організаційно-кадрової роботи Роздільнянської РДА для виготовлення копії, засвідчення та спрямування до Кабінету Міністрів України для погодження призначення на посаду.

Разом з тим, з метою отримання другої вищої освіти, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду першого заступника Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, достовірно знаючи, що для отримання другої повної вищої освіти за спеціальністю «Державне управління» у вищезазначеному вищому навчальному закладі необхідна наявність вищої освіти, з метою зарахування до вищого навчального закладу та отримання документу про здобуття повної вищої освіти, 06.06.2008 року подав до Одеського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, копії документів, необхідних для зарахування до складу слухачів Інституту, серед яких - копію диплому серії серія ПЕ № 809278, реєстраційний № 492 від 14.07.1992 про отримання ОСОБА_5 вищої освіти у Тюменському індустріальному інституті ім. Ленінського комсомолу за спеціальністю «Автомобілі і автомобільне господарство», разом із додатком (випискою з залікової відомості), завірену печаткою загального відділу Роздільнянської державної районної адміністрації та підписом «Копія вірна» працівника відділу організаційно - кадрової роботи.

На підставі рішення приймальної комісії наказом Національної академії від 24.07.2008 року №172-к, ОСОБА_5 було зараховано до складу слухачів Одеського регіонального інституту держаного управління Національної академії.

Відповідно до наказу Національної академії від 25.02.2011 № 34-к ОСОБА_5 закінчив Одеський регіональний інститут державного управління та отримав диплом від 26.02.2011 року, яким йому присвоєно кваліфікацію магістра державного управління.

Згідно до реалізації положень частини 3 статті 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення, тобто ОСОБА_5 було звільнено з займаної посади розпорядженням новообраного голови районної державної адміністрації № 49/К-2010 від 30.06.2010 року.

Рішенням Роздільнянської районної ради Одеської області від 05.11.2015 № 5-УІІ ОСОБА_5 було обрано головою Роздільнянської районної ради сьомого скликання.

У відповідності до ст. 56-58 Закону України «Про запобігання корупції», «Проведення спеціальної перевірки відомостей у відношенні осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального положення, і посади з підвищеним корупційним ризиком», 09.11.2015 року ОСОБА_5 надано згоду на проведення щодо нього спеціальної перевірки відомостей, у тому числі, поданих ним особисто. При цьому, ОСОБА_5 , з метою проходження спеціальної перевірки, надав диплом серії НОМЕР_1 від 14.07.1992року про здобуття вищої освіти. У ході проведення спеціальної перевірки Департаментом освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації викрито факт надання ОСОБА_5 недостовірних відомостей.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.2 ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , не надано доказів в підтвердження своїх тверджень стосовно того що в.о. голови Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Сігал Ф.В. обіймав посаду всупереч закону про державну службу.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доводи про те, що всупереч Закону ОСОБА_9 погодив проект відведення т.в.о. голови Роздільнянської міської ради, оскільки матеріали справи не мають таких доказів.

При цьому, слід зазначити, що ч.1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст.77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обrрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.04.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький