Справа №442/4452/23
Провадження №2/442/965/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Нагірної О.Б.

з участю секретаря судового засідання Барабаш І.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м.Дрогобич цивільну справу №442/4452/23 за позовом ОСОБА_1 до Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.12.2022, серія НОМЕР_1 . Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно (житловий будинок з господарськими спорудами), за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки.

З метою оформлення своїх спадкових прав на майно, що залишилось після смерті матері, 07.06.2023 вона подала заяву до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Теплої М.Ю., на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу (у нотаріуса №36/2023).

Однак, приватним нотаріусом Теплою М.Ю. відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері з підстав не надання правовстановлюючих документів.

Оскільки їй невідомо, де знаходяться на даний час правовстановлюючі документи на спадкове майно то з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері ОСОБА_2 вона змушена звернутись до суду із цією позовною заявою в порядку загального позовного провадження про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї поступило клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки інші спадкоємці ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) відмовилися від прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,4438 га, кадастровий номер :05:000:0367; земельну ділянку площею 0,3434 га, кадастровий номер :07:000:0464; земельну ділянку площею 0,3220 га, кадастровий номер :05:000:0991; земельну ділянку площею 0,3664 га, кадастровий номер :06:000:0145 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 0,1301 га, кадастровий номер :01:001:0147 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до положень ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 1267, частини 1 статті 1278 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що позивач на підставі закону є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину та після смерті матері вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею: 0,4438 га, кадастровий номер :05:000:0367; 0,3434 га, кадастровий номер :07:000:0464; 0,3220 га, кадастровий номер :05:000:0991; 0,3664 га, кадастровий номер :06:000:0145 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 0,1301 га, кадастровий номер :01:001:0147 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.Б. Нагірна