Справа № 212/3130/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарях - Фісун О. В., Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/3130/23 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на протязі п`яти років до моменту відкриття спадщини,

за участі позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

4 травня 2023 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі помер ОСОБА_4 , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді окремої однокімнатної кв. АДРЕСА_1 . Вказувала, що вона перебувала з померлим ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках, починаючи з 1999 року по день його смерті. Вона із ОСОБА_4 проживали разом однією родиною як подружжя, вели спільне господарство на протязі 24 років та були зареєстровані в належній померлому на праві приватної власності кв. АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 , вона займалась питанням його поховання. Оскільки померлий ОСОБА_4 крім ОСОБА_1 іншої рідні не мав, то у нього відсутні інші спадкоємці за законом. Однак звернувшись до нотаріусу для оформлення на себе спадщини після смерті ОСОБА_4 , нотаріус позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовив через те, що немає підтвердження родинних стосунків з померлим. Отже, для захисту порушених прав вона змушена звернутись до суду для встановлення факту її спільного проживання з померлим не менше 5 років до дня смерті ОСОБА_4 . При цьому вказувала, що вона вважає себе такою, що має право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець 4-ї черги за законом, оскільки вона з 1999 року постійно проживала з ОСОБА_4 до дня його смерті. На підставі викладеного просила суд встановити факт того, що ОСОБА_1 спільно мешкала з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією родиною на протязі більше 5 років до дня його смерті.

Позивачка, ОСОБА_1 , в суді повністю підтримала заявлені нею вимоги, які просила суд задовольнити. Додавала, що вона дійсно мешкала із ОСОБА_4 , як дружина з чоловіком, разом з 1999 року спочатку за місцем її реєстрації в кв. АДРЕСА_2 , а потім разом вони удвох мешкали в однокімнатній кв. АДРЕСА_1 , починаючи з 2021 року, коли у придбаній ОСОБА_4 квартирі зробили ремонт, право власності на яку було оформлено за ОСОБА_4 , оскільки на придбання такого житла кошти він набув внаслідок продажу свого будинку та будинку батька, який він отримав у спадщину в с. Велика Лепетиха Херсонської області. Додавала, що вони удвох мешкали по АДРЕСА_2 до 2014 року разом з сином та донькою позивачки. Однак після одруження син став мешкати за іншою адресою. Також в 2020 році донька виїхала з кв. АДРЕСА_2 , після чого позивачка вже мешкала із спадкодавцем удвох. Коли ж ОСОБА_4 помер, то вона його поховала.

Представник позивачки, адвокат Саліна М. О., у судовому засіданні на задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, яку просила суд задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_3 , у судовому засіданні залишила вирішення питання про задоволення позову ОСОБА_1 на розсуд суду, враховуючи встановлені обставини справи на діючи норми законодавства.

В подальшому від представника відповідача, ОСОБА_3 , надійшло клопотання про подальший розгляд справи за її відсутності через зайнятість у іншому процесі та просила суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі зібраних у справі доказів та наданих пояснень.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Натомість, суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування.

Суд зазначає, що згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК.

На підставі ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За п. 21 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2019 року по справі № 588/350/15.

Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 19 вересня 2022 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1509, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років внаслідок атеросклеротичної хвороби серця, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 891 від 19.09.2022 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 13.10.2022 року.

Витрати ОСОБА_1 на поховання 18 вересня 2022 року ОСОБА_4 підтверджуються товарним чеком від 18.09.2022 року, долученим позивачкою до справи.

Наявність у ОСОБА_4 3-ї групи інвалідності загального захворювання безстроково підтверджується витягом із акту огляду МСЕК від 23 січня 2002 року.

Належність на праві власності ОСОБА_4 однокімнатної кв. АДРЕСА_1 підтверджується копією договору купівлі-продажу від 10 вересня 2019 року, посвідченого нотаріально, реєстр № 1300, право власності якого на вказане житло було зареєстровано 10.09.2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 180480192.

На підставі акту від 27 березня 2023 року ТОВ «КК «Дом.Ком», затвердженого начальником дільниці 30.03.2023 року, вбачається, що за свідченнями сусідів по будинку АДРЕСА_1 вбачається, що в кв. АДРЕСА_1 дійсно постійно мешкали з жовтня 2019 року разом однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також за інформацією з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 18 жовтня 2022 року та від 9 травня 2023 року вбачається, що станом на 18.09.2022 року в кв. АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями паспортів спадкодавця ОСОБА_4 ( НОМЕР_1 ) та позивачки ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ).

Крім того за актом від 27 березня 2023 року ТОВ «Уют-2011», затвердженого начальником дільниці 30.03.2023 року, вбачається, що за свідченнями сусідів по будинку АДРЕСА_3 вбачається, що в кв. АДРЕСА_2 дійсно постійно мешкали з 1999 року разом однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що є колишніми сусідами позивачки, підтверджуючи, що в кв. АДРЕСА_2 дійсно постійно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкали з 2000-х років до 2020 року разом постійно однією сім`єю, як чоловік та дружина, з якими також мешкали діти позивачки, зокрема її син, ОСОБА_7 , до 2014 року.

При цьому свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи сусідами позивачки, в судовому засіданні вказували, що в кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкали постійно удвох разом як чоловік та дружина однією родиною, починаючи з 2019 року по день смерті ОСОБА_4 , який помер у 2022 році.

Також у судовому засіданні на підтвердження свідчень свідків були оглянуті фотознімки із зображенням спадкодавця, ОСОБА_4 , разом із позивачкою, ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 28 червня 1991 року Жовтневим відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 830, вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_11 .

Факт того, що син позивачки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10, одружився ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого народилась донька, ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується свідоцтвами про шлюб, актовий запис № 93 від 22.02.2014 р., та про народження, актовий запис № 947 від 30.07.2014 р., долучені представником позивачки, ОСОБА_2 .

За відомостями з копії спадкової справи № 744/2022, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що внаслідок смерті спадкодавця до державного нотаріусу 2-ї криворізької державної нотаріальної контори від ОСОБА_1 надійшла заява від 13.10.2022 р. про прийняття нею спадщини. При цьому за матеріалами вказаної спадкової справи інших заяв про прийняття спадщини не надходило, заповітів чи спадкових договорів щодо майна померлого ОСОБА_4 не має.

На підставі постанови від 21 березня 2023 року державним нотаріусом Тімошиною О. В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 13.10.2022 р. вбачається, що 29 квітня 1988 року на підставі актового запису № 409 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , одружився із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3., шлюб між якими було розірвано 21.12.1995 року за актовим записом № 581.

Також на підставі свідоцтва про смерть колишнього чоловіка позивачки, з яким ОСОБА_1 була одружена з 20 жовтня 1984 року (паспорт НОМЕР_2 ), вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 45 років, актовий запис № 2338, виконаний 15 грудня 2006 року Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції.

При цьому з відповіді Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31 травня 2023 року вбачається, що за відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян станом на 18.09.2022 року відсутні актові записи про шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , про шлюб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та про народження дитини, батьком якої вказано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підставі вивчених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 фактично мешкали як дружина та чоловік, починаючи з 1999 року до моменту смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується як поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, так й дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

До такого висновку суд прийшов, зважаючи на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно проживали більше 20 років разом, спочатку по АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації позивачки, що підтверджується копією її паспорту НОМЕР_2 ), а потім по АДРЕСА_1 , маючи спільний побут, взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного.

Отже, посилання у договорі купівлі-продажу від 10 вересня 2019 року, посвідченого нотаріально, реєстр № 1300, про придбання ОСОБА_4 кв. АДРЕСА_1 , про те що він не перебуває у фактичних шлюбних відносинах, було спростовано сукупністю зібраних по справі доказів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність в цій частині заявлених позивачкою позовних вимог, внаслідок чого позов підлягає задоволенню шляхом визнання ОСОБА_1 спадкоємицею 4-ї черги за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок ухвалення рішення суду про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на протязі п`яти років до моменту відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 мешкала спільно із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю на протязі більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 липня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Виконавчий комітет Покровської районної в місті Кривому Розі ради, розташований по вул. Шурупова 2 в м. Кривий Ріг.

Суддя Д. О. Козлов