провадження 6/201/139/2023
У Х В А Л А

20 квітня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилалось на те, що між ЗАТ ОТП Банк (ПАТ ОТП Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ ОТП Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-301/738/2007 від 13 листопада 2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 130 000 доларів США. на купівлю нерухомості терміном до 15 листопада 2027 року. Відповідач відповідно до умов кредитного договору свої зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Враховуючи вищезазначені обставини ПАТ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків та пені в розмірі 1 497 258,66 грн. та судові витрати понесені позивачем по даній справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року позовну заяву задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL-301/738/2007 від 13 листопада 2007 року 1 497 258,66 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту 100 251,99 (сто тисяч двісті п`ятдесят один, 99 центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (12,950 гривень за 1 долар) дорівнює 1 298 263,27 (один мільйон двісті дев`яносто вісім тисяч двісті шістдесят три, 27 коп.) гривень, відсотків за користування кредитом 5 327,83 (п`ять тисяч триста двадцять сім, 83 центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (12, 950 гривень за 1 долар США) дорівнює 68 995,39 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять, 39 коп.) гривень, заборгованості з пені 130 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна у рахунок повернення судових витрат 3654 гривні.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 10 квітня 2023 року звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого листа по цій справі.

Заяву канцелярією суду передано судді Антонюку О.А. для розгляду 11 квітня 2023 року.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. З урахуванням зазначеного суд вважає можливим розглядати вказане питання за відсутності цих осіб.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (редакція від 15.12.2017) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) виконавчі документи, видані на підставі судових рішень, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його винесення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Перевіривши матеріали справи, заяви та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL-301/738/2007 від 13 листопада 2007 року 1 497 258,66 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту 100 251,99 (сто тисяч двісті п`ятдесят один, 99 центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (12,950 гривень за 1 долар) дорівнює 1 298 263,27 (один мільйон двісті дев`яносто вісім тисяч двісті шістдесят три, 27 коп.) гривень, відсотків за користування кредитом 5 327,83 (п`ять тисяч триста двадцять сім, 83 центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (12, 950 гривень за 1 долар США) дорівнює 68 995,39 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять, 39 коп.) гривень, заборгованості з пені 130 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна у рахунок повернення судових витрат 3654 гривні.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вказане вище рішення суду (заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року) у встановленому законом порядку набрало законної сили та судом у встановленому законом порядку видано виконавчий лист по справі (надіслано на адресу м. Дніпропетровськ, вул. Центральна, буд. 12), як просив представник у своїй заяві.

Також судом встановлено, що інших відомостей відносно місцезнаходження чи примусового виконання або відомостей та належних та допустимих доказів на підтвердження того, що виконавчі листи, які видано судом, було втрачено, суду не надано.

Крім того слід зазначити, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документу після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів до виконання, що підтверджується матеріалами справи та самою заявою в якій він просить поновити вказаний строк, а також наданими та добутими доказами, однак суд може видати дублікати виконавчих документів, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Також не можуть бути взяті до уваги посилання заявника, що 04.02.2016 державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження: ВП № 50043451 та ВП № 50043579, відповідно.

10.08.2022 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізналося з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що 29.06.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. Закону від 04.11.2010 № 2677- VI) та що 07.10.2022 р. представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримано лист від Соборного відділу державної виконавчої служби з інформацією про те, що 29.06.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. Закону від 04.11.2010 № 2677- VI). Оригінал виконавчого листа направлено на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вул. Фізкультури, 28Д, м. Київ, 03150, а тому зазначене не підтверджено належними та допустими доказами, таким чином та з урахуванням вище викладеного та зазначеного, заява не обґрунтована, не підтверджена та безпідставна, передбачених законом підстав на даний час для її задоволення немає та заявником відповідно до ЗУ «Про судовий збір» не сплачено за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведеного та встановленого судом при розгляді вказані заявником у заяві обставини не свідчать про втрату виконавчого листа, і лише є його припущенням, на чому не може ґрунтуватися судове рішення, а тому підстав та доказів, що виконавчі листи було втрачено не надано.

Судом також встановлено, що у заяві не зазначено обставини які свідчать про поважність пропуску вказаного строку з поважних причин, оскільки у заяві останній про це не зазначає та на підтвердження не надано жодного доказу, що цей строк дійсно було пропущено саме з поважних причин і є передбачені законом підстави для його поновлення.

Слід звернути увагу, що підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку, а перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі та заяві доказів.

Проте в цій заяві не зазначено об`єктивних причин та обставин та не було надано відповідних доказів на підтвердження зазначеного та, що вказаний строк було пропущено саме з поважних причин та є передбачені законом підстави для його поновлення.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що причини з яких було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цій справі не є поважними, також за таких обставин, чинним законодавством не передбачено видачу дублікату виконавчого листа, а тому видавати дублікат виконавчого листа на теперішній час немає законних підстав, а тому заява не обґрунтована та така, що не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеної заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаної заяви, оскільки вона не підтверджена, безпідставна і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для її задоволення немає, а тому вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 4, 12,13, 76,77, 81, 84, 89, 258, 259, 260, 261, 353, 443, п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набрала законної сили 20 квітня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -