Справа № 515/448/23
Провадження № 2/515/703/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката Давиденка К.В.

відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи адвоката Логінова О.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Оде ської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє само- стійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Татарбунарська міська рада Бі- лгород-Дністровського району Одеської області,

про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2023 року ОСОБА_3 в особі свого представника адвоката Давиденка К.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на жит- ловий будинок та земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_4 . При житті братові належав житловий будинок з будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . У 2002 р. він почав проживати у вказаному будинку, а брат переїхав проживати до м.Тульчин Вінницької області. Брат мав намір згодом подарувати йому даний житловий будинок, але без оформлення речового права на земельну ділянку не міг це зробити. 15 червня 2010 року брат отримав у власність земель- ну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, що розташована за вищевказаною адресою, згідно державного акту на права власності на земельну ділянку серії ЯК 3503295, виданого Білоліською сільською радою на ім`я ОСОБА_4 , кадастровий номер :02:001: 0257. Через життєві труднощі та сімейні обставини його брат так і не зміг за життя укласти договір дарування зазначеного будинку. На сьогоднішній день він не може успадкувати спі- рний житловий будинок, яка спадкоємець другої черги за законом, оскільки є спадкоємець першої черги (син померлого), який не має до нього претензій майнового характеру. Всі ці роки він безперервно проживає, відкрито володіє та користується житловим будинком, спла- чує комунальні платежі, жодна особа не пред`явила до нього ніяких претензій, тому просив визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок та на земельну ділянку за набувальною давністю, оскільки інших способів захистити його право власності законом не передбачено.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.23).

Відповідач у судове засідання не з`явився, через електронну пошту суду надіслав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, спадщину після смерті батька приймати не буде, не заперечував проти визнання права власності на житловий будинок за його дядь- ком (позивачем у справі). Просив розглядати справу без його участі у зв`язку з віддаленістю місця проживання (а.с.22).

Представник третьої особи також в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти задоволення позивних вимог, а справу просив розгляну- ти за його відсутності (а.с.24).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомо- гою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК Ук- раїни, не здійснюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготов- чого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповіда- чем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд пос- тановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За змістом ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не під- лягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих об- ставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, заз- начаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

З копії паспорту НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.4) видно, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олонешти Суворовського району Молдови.

Як слідує з копії договору купівлі-продажу від 21.06.1989 р. (а.с.7) ОСОБА_4 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 503295 від 15.06.2010 р. (а.с.11), ОСОБА_4 був власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0257.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.6) підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Тульчин Тульчинського району Вінницької області.

Згідно копії технічного паспорту, виготовленого Татарбунарським БТІ за станом на 14. 03.2023 р. (а.с.8-10), позивачем замовлено технічну документацію на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З довідки виконавчого комітету Татарбунарської міської ради № 72 від 13.03.2023 р. (а.с. 12) слідує, що ОСОБА_3 , 1963 р. народження, постійно проживає з 2010 р. по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито володіє та користується житловим будинком, сплачує податки та комунальні по слуги.

Загальна вартість спірного житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 279259,45 грн., що вбачається із довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 17.03.2023 р. (а.с.13-15).

В силу ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здій- снює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користува- ння та розпорядження своїм майном.

Право власності, згідно ч.1 ст.328 ЦК України, набувається на підставах, що не забороне- ні законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або ру хомим ма йном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна да вність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєст- рації.

За змістом ч.1 ст.120 ЗК України, набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирну, іншу будівлю або спору), об`єкт незавершеного будівництва, розмі- щений на земельній ділянці (крім земель державної, комунально власності), прав власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі відчужу вачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги ч.16 цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що належали померлому ОСОБА_4 , та проживає та користується ними з 2002 року, тобто добросовісно заволодів нерухомим майном і продовжує відкрито, бе зперервно ним володіти більше десяти років.

За таких обставин, вважає суд, за ОСОБА_3 має бути визнано право власності на заз- начені житлову будівлю та земельну ділянку за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 328, 344 ЦК України, ст.ст.120, 377 ЗК України, ст.ст.76-81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призна- чення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0257, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно де ржавного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 503295, виданого Білолі ською сільською радою 15.06.2010 р. на ім`я ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня йо- го проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної си ли після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного прова дження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного пе- регляду.

Суддя Тимошенко С.В.