КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Шаповалова К.В.
Апеляційне провадження № 22- ц/824/8944/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Верланова С.М.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Дарницького відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Дарницький відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання протиправною та скасування постанови Дарницького відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, суд

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 09 грудня 2022 року звернулася до суду із скаргою на дії та бездіяльність виконавця.

Доводи скарги обґрунтовані тим, що постановою державного виконавця Дарницького ДВС 27 травня 2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданим Дарницьким районним судом м. Києва 31 березня 2013 року на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2012 року.

Скаржниця зазначає, що вказана постанова є незаконною, оскільки виконавче провадження відкрито з порушенням строків, більше ніж через 2 роки після видачі виконавчого документу, що є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на той час. Строк пред`явлення виконавчого листа сплив 31 березня 2014 року.

Крім того, 04 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи, що виконавче провадження завершене 22 жовтня 2019 року на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу, тому як зазначає ОСОБА_1 виконавчий збір не підлягає стягненню.

У прохальній частині скарги ОСОБА_1 просила:

-визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Дарницького відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Вишневського Ю.А. про відкриття виконавчого провадження № 47679989 від 27 травня 2015 року.

-визнати протиправною та скасувати постанову № 47679989 від 04 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору винесену державним виконавцем Дарницького відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ).

Від представника заінтересованої особи Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10 січня 2023 року до суду надійшов відзив на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження. У відзиві зазначено, що виконавче провадження відкрито відповідно до вимог закону. У відзиві зазначили, що виконавчий лист 2-2866/11 перебував на виконанні у відділі з 2011 року.

Представник скаржниці подав відповідь на відзив Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Стягувач у справі АТ «Універсал Банк» жодних пояснень з приводу скарги суду не надав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 про визнання постанови державного виконавця Дарницького ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Вишневського Ю.А. незаконною та її скасування в частині визнання незаконною та скасування постанови № 47679989 від 04 жовтня 2016 року про стягнення виконавчого збору, оскільки в цій частині скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Скаржниці роз`яснення її право на звернення з цими вимогами до відповідного адміністративного суду. (т.1 а.с. 27)

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року скаргу задоволено.

Скасовано постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 27 травня 2015 року у виконавчому провадженні № 47679989 про відкриття виконавчого провадження щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в загальній сумі 1355880,17 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, Дарницький відділ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права,постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони та були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 03 серпня 2023 року ,31 серпня 2023 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів вважає, що неявка осіб, які приймають участь у справі у судове засідання сприяє затягуванню розгляду справи, наслідком чого є порушення розумних строків розгляду справи, визначених ЦПК України, а тому вважати причини неявки, належним чином повідомлених учасників справи, у судове засідання поважними у суду відсутні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" ( ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».)

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

ОСОБА_1 05 грудня 2022 року звернувся до суду із скаргою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 травня 2015 року, мотивуючи це тим, що представник боржника ознайомився із матеріалами ВП лише 25 листопада 2022 року.

Суд встановив, що дійсно 25 листопада 2022 року адвокат Плачинда К.О., як представник ОСОБА_1 , ознайомився із матеріалами виконавчого провадження.

Разом з цим, матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що боржниця ОСОБА_1 про постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 травня 2015 року знала раніше. Зокрема, в матеріалах ВП наявні супровідні листи про надсилання боржниці постанов, що приймались державними виконавцями, проте немає жодного доказу того, що такі постанови, листи від державного виконавця отримувались нею, чи боржниці в інший спосіб було відомо про наявність оскаржуваної постанови до 25 листопада 2022 року.

У відзиві на скаргу, представник ДВС не надав суду жодних заперечень щодо пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 травня 2015 року, як і доказів обізнаності боржника із цією постановою у строк до 25 листопада 2022 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що скарга у цій справі була подана боржником у строк, визначений нормами ЦПК України.

Суд першої інстанції встановив , що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 001-2008-467 в сумі 761795, 98 грн та заборгованість по кредитному договору від 28 лютого 2008 року № 001-2008-468 в сумі 594084,19 грн, а всього 1355880,17 грн.

Як видно з матеріалів виконавчого провадження , що долучені заінтересованою особою до відзиву, 19 жовтня 2011 року до Дарницького РВ ДВС надійшов виконавчий лист № 2-2866/11 від 09 вересня 2011 року. Постановою державного виконавця від 25 жовтня 2011 року відкрито виконавче провадження № 29431773.

Постановою державного виконавця від 28 серпня 2012 року повернуто виконавчий лист на підставі ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»( відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення )

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2011 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 96309,18 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 761795,98 грн за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 001-2008-467, та заборгованість в сумі 75106, 41 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 594084,19 грн за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 001-2008-468, а всього 1355880,17 грн. В іншій частині позову відмовлено .

На виконання рішення апеляційного суду 21 березня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2866/11.

ПАТ «Універсал Банк» 13 травня 2015 року звернувся до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-2866/11 від 21 березня 2013 року.

Постановою державного виконавця від в 27 травня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47679989 з виконання виконавчого листа № 2-2866/11 від 21 березня 2013 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки)).

Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" набрав чинності 05 жовтня 2016 року

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності.(правова позиція Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 522/11429/13-ц та у постанові від 18 травня 2020 року у справі №2-9/11). Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року № 2-7763/10.

Із матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2011 року скасовано (втратило чинність), а рішення Апеляційного суду м. Києва набуло чинності 18 жовтня 2012 року.

Відповідно до вимог діючого на той час законодавства, у заявника відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент видачі виконавчих листів) з 18 жовтня 2012 року виник строк один рік на пред`явлення виконавчого документа до виконання і закінчувався він 18 жовтня 2013 року, тобто до набрання чинності Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження"(набрав чинності 05 жовтня 2016 року).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (N 606-XIV, від 21 квітня 1999 року ,в редакції чинній на момент набрання законної сили рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2012 року ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

Рішення суду набрало законної сили 18 жовтня 2012 року (дата ухвалення Апеляційним судом м. Києва рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 ).

Виходячи з викладеного, вбачається, що станом на час звернення стягувача до ВДВС Дарницького районного управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження 13 травня 2015 року щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1355880,17 грн за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2012 року, державний виконавець під час винесення постанови 27 травня 2015 року про відкриття виконавчого провадження порушив вимоги статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не взяв до уваги, що стягувачем пропущено для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Матеріали ВП № 47679989, які були надані суду першої інстанції представником виконавчої служби, не містять доказів поновлення стягувачу АТ «Універсал Банк» пропущеного строку на подання виконавчого листа до виконання. Стягувачем такі докази суду не подавались, будь-які письмові пояснення щодо поданої скарги ОСОБА_1 відсутні .

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заступником начальника відділу ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві без належної перевірки та без дотримання приписів статті 22 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції на день відкриття виконавчого провадження) було прийнято до виконання виконавчий лист від 21 березня 2013 року по справі №2-2866/11 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 1355880,17 грн та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання без наявності судового рішення про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а отже такі дії є неправомірними та постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_1 задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому суд створив всі умови для змагальності сторін, в тому числі роз`яснював права сторонам їх права та обов`язку доведення тих обставин на які вони посилались на підтвердження своїх вимог.

Європейським судом з прав людини у своїх рішення, а саме: що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

З огляду на вказане , доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає,що суд першої інстанції всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідив наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Дарницького відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді