Справа № 489/3830/23
Номер провадження 6/489/101/23
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва подання Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2

встановив

До суду надійшло подання Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. В обґрунтування подання зазначено, що в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні перебуває виконавче провадження №59233032 з примусового виконання виконавчого листа №1-4-67/10, виданого 26.05.2010 Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріального збитку в сумі 24453,45 грн. 30.05.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59233032. 02.06.2019 з метою забезпечення реального виконання рішення державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Крім того, 17.12.2019, 20.01.2020, 26.01.2021 державним виконавцем були винесені постанови про арешт коштів боржника, які направлялися до банківських установ для виконання. В боржника рахунки в банках відсутні. З відповідей з Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України вбачається, що інформація про боржника ОСОБА_2 відсутня. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані. Відповідно до відповіді САДР, а також ДМС боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Виходами державного виконавця за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , було встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає, проживають батьки боржника, які не знають її місце проживання, а також встановлено факт відсутності майна, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення. Згідно з відповіді з Державної прикордонної служби України від 14.06.2023 боржник ОСОБА_2 виїхала за кордон. Станом на 06.07.2023 рішення суду ОСОБА_2 не виконано, майна на яке можливо звернути стягнення згідно із законом, коштів за рахунок яких можливе виконання судового рішення не виявлено.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду подання повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду подання.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

30.05.2019 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Онісіч Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріального збитку в сумі 24453,45 грн. (стягувачем зазначено ОСОБА_1 ).

02.06.2019 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Онісіч Н.В. винесено постанову про арешт майна боржника відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Відповідно до копії постанови про арешт коштів боржника, винесеної 18.03.2020 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Онісіч Н.В., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження,штрафів.

Згідно з копією пояснень ОСОБА_2 від 16.07.2019 остання зазначила, що грошові кошти вона сплачувала в міру своїх можливостей, від виконання судового рішення не відмовлялася. Крім того, зазначила, що за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, майно, що знаходиться за цією адресою їй не належить, рухомого/нерухомого майна не має. ОСОБА_2 зобов`язалась сплачувати грошові кошти по 1000 грн. в місяць.

З копій актів державного виконавця від 15.07.2019, 10.11.2021, 29.06.2023, 30.06.2023 вбачається, що виходами за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 за цією адресою не проживає, майна, на яке може бути звернуто стягнення не виявлено.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

З відповіді на запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів від 19.06.2023 вбачається, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за ОСОБА_2 транспортні засоби.

Відповідно до відповіді на запит до ДМС зазначена адреса боржника: АДРЕСА_1 .

З відповіді на запит до Державної податкової служби України від 17.06.2023 вбачається, що відсутні джерела та суми отриманих доходів боржником.

Відповідно до відповіді на запит до Державної фіскальної служби України від 17.06.2023 рахунки у боржника відсутні.

З відповіді на запит до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону від 14.06.2023 вбачається, що ОСОБА_2 16.03.2022 перетнула кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» зазначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» роз`яснив, що під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

В постанові Верховного Суду у справі № 910/8130/17 від 19.08.2020 зазначено, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Суд вважає, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням (вироком) Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №1-4-67/10 від 01.03.2010, оскільки вона повідомлена про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією її пояснень від 16.07.2019, зобов`язалась сплачувати стягувачу грошові кошти, але умисно та свідомо не виконує зобов`язання, які покладені на неї вище вказаним судовим рішенням (вироком), а також перетинала державний кордон України 16.03.2022, що є підставою для застосування до боржника ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зазначеного судового рішення (вироку).

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

ухвалив

Подання задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) за межі України до виконання зобов`язання за судовим рішенням (вироком) Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №1-4-67/10 від 01.03.2010, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Інформація про учасників справи:

Заявник: Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61.

Стягувач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

На підставі ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 14.07.2023.

Суддя В. В. Кокорєв