Справа № 495/4804/23
Номер провадження 2/495/2698/2023
11 вересня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Боярського О.О.,
за участю секретаря Саханова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
11 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав в якому просить суд:
- позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стислий виклад позиції позивача
13 травня 2010 року ОСОБА_1 , перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, в якому народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У зв?язку з реєстрацією шлюбу з відповідачем позивача змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 ».
Позивач вказує, що з самого народження сина відповідач безвідповідально поставився до свого батьківства: не виявляв будь-якої турботи до нашого сина; його життям не цікавиться взагалі; участі у його вихованні не приймає; матеріальної допомоги на його утримання не надає; не проявляє до дитини ніяких батьківських стосунків, виявляючи тим самим повну байдужість до її долі.
За станом свого психічного здоров?я відповідач усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Водночас він має як юридичну, так і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов?язку.
Однак відповідач свідомо, умисно, систематично ухиляється від виконання батьківських обов?язків щодо сина, не займається його вихованням, не цікавиться його розвитком, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов?язків, що полягає в тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться навчанням, підготовкою до самостійного життя, не бере участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти; не забезпечує матеріально.
Разом з тим, під час спільного проживання відповідач вів аморальний, асоціальний спосіб життя: постійно пиячив; грав у азартні ігри на гроші, заганяючи родину у борги і ставлячи сім?ю в скрутне матеріальне становище; багаторазово влаштовував вдома в нетверезому стані скандали та бешкети, супроводжуючи їх нецензурною лайкою, що вкрай негативно відображалося на психічному здоров?ї та психоемоційному стані дитини, яка неодноразово була очевидцем влаштованих відповідачем п?яних бешкетів та скандалів. Неодноразово до додому приходили кремезні колектори, вимагаючи погашення боргів відповідача.
Така негідна поведінка відповідача в родині становила реальну загрозу як для позивача, так і для спільної дитини, її здоров?я, психічного розвитку та
морального виховання.
Шлюбні відносини з відповідачем було припинено ще у червні 2014 року. 3 того часу вони фактично проживають окремо, а син ОСОБА_5 проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.
Те, з ким залишиться проживати син, не обговорювалось з відповідачем, який навіть не виявляв бажання взяти його на виховання і майже ніколи не піклувався про нього, вважаючи, що позивачка повинна бути йому вдячна вже за те, що він її запліднив, зробивши їй дитину.
Не маючи сил і бажання все це терпіти, звернулась до суду з позовом про розлучення, до чого відповідач також поставився байдуже.
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2017 року, ухваленим у справі за N° 495/5833/17, яке набрало чинності 06.10.2017 року, шлюб з відповідачем було розірвано.
Після розірвання шлюбу прізвище позивачки в шлюбі з відповідачем « ОСОБА_4 » було змінено (відновлено) на її дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».
Згідно листа-повідомлення від 16.03.2023 року за № 60/01-32, наданого початковою школою імені Сільвії Олександрівни Морозової міста Білгорода-Дністровського Одеської області (початкова школа) у відповідь на адвокатський запит від 15.03.2023 року за № 9/23, у період навчання сина з 2017 року до 2021 року у вказаному навчальному закладі відповідач навіть не цікавився навчанням сина, не відвідував батьківські збори, не брав участі у вихованні сина.
Згідно інформаційного листа, наданого академічним ліцеєм міста Білгорода-Дністровського Одеської області 21.03.2023 року за № 02-02/67 у відповідь на адвокатський запит від 21.03.2023 року за вих. N° 10/23, протягом всього періоду перебування у вказаному навчальному закладі сина (з 1 вересня 2021 року по теперішній час) відповідач жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не спілкувався з класним керівником, вчителями-предметниками щодо успішності та поведінки своєї дитини.
3 долученої довідки лікаря-педіатра від 27.03.2023 року вбачається, що дитина знаходиться під наглядом позивачки, на прийом до лікаря з приводу захворювання, профілактичних оглядів та профілактичних щеплень приходить тільки з матір`ю.
Не маючи власного житла, позивача вимушена разом з дитиною проживати на
житлової площі рідної сестри відповідача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , на якої до недавнього часу (по березень 2023 року включно) також проживав й відповідач.
Незважаючи на те, що сестра відповідача - ОСОБА_7 , яка має вади здоров?я і є інвалідом II групи, виділила відповідачу кімнату для проживання в належній їй на праві приватної власності трикімнатній квартирі, відповідач, демонструючи свою невдячність їй за це, неодноразово влаштовував вдома сварки та вчиняв домашнє насилля також і по відношенню до неї, створюючи, таким чином, нестерпні умови для проживання з ним на однієї житлової площі.
В обгрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що позивачка не має змоги користуватись та розпоряджатись належною їй квартирою, використовувати її для власного проживання в нормальній атмосфері, так як в даній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача, який там фактично проживає, не будучи власником зазначеної квартири та чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачці на праві власності квартирою, а саме постійно вчиняє сварки, перебуваючи при таких сварках в нетверезому стані, що робить неможливе проживання позивачки в належній її квартирі.
судом постанова.
Крім цього, в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказали, що проживають в одному мікрорайоні з позивачкою та відповідачем та підтвердили, що дійсно ОСОБА_2 постійно вчиняються сварки з ОСОБА_7 у житловому приміщенні, в якому вони проживають разом та яке є власністю ОСОБА_7 , зазначили, що при таких сварках ОСОБА_2 перебуває у нетверезому стані, що робить неможливе проживання позивачки належній її квартирі. Зазначені обставини свідкам відомі як зі слів позивачки, так і вони самі неодноразово були свідками таких сварок.
На підставі зазначеного судового рішення про виселення та ухвали суду від 11.01.2021 року про виправлення описки у тому рішенні суду, яка набрала законної сили 27.01.2021 року, відповідача 22.02.2021 року було знято з реєстрації місця проживання в квартирі його сестри ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв?язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не надавав матеріальної допомоги на утримання спільного сина, позивачка була вимушена у березні 2023 року, діючи в інтересах дитини, звернутися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
Коли позивачка повідомила відповідача, що хоче звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 , то він лише посміявся з цього і своє ставлення до виконання своїх батьківських обов?язків по відношенню до сина не змінив, демонструючи повну байдужість до цього.
Позивачка вважає, що за наведених вище обставин змінити винну поведінку відповідача і його безвідповідальне ставлення до своїх батьківських обов?язків щодо спільної дитини у кращу сторону неможливо, і головне відповідач сам не бажає змінювати їх у кращу сторону.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі.
15 травня 2023 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.
07 червня 2023 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання позивача про витребування доказів по справі, а саме витребувано від органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрити підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі.
Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся неодноразово.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис про народження № 404 від 05.08.2010 року, місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.
Відповідно до заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного
суду Одеської області від 25.09.2017 року, справа № 495/5833/17, шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 розірвано. Зазначеним рішенням ОСОБА_13 повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».
Судом встановлено, що станом на 16.08.2023 року ОСОБА_1 разом з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , 1974 р.н., проживає в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами обстеження умов проживання дитини, здійсненого спеціалістами служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради від 16.08.2023 року, встановлено, що в квартирі де проживає дитина, створено необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Одна з кімнат облаштована для дитини. В кімнаті є ліжко, письмовий стіл, комод, полиці для книг, комп?ютер.
Згідно листа-повідомлення від 16.03.2023 року № 60/01-32, наданого початковою школою імені Сільвії Олександрівни Морозової міста Білгорода-Дністровського Одеської області (початкова школа) у відповідь на адвокатський запит від 15.03.2023 року за № 9/23, у період навчання сина з 2017 року до 2021 року у вказаному навчальному закладі відповідач навіть не цікавився навчанням сина, не відвідував батьківські збори, не брав участі у вихованні сина.
Згідно інформаційного листа, наданого академічним ліцеєм міста Білгорода-Дністровського Одеської області 21.03.2023 року за № 02-02/67 у відповідь на адвокатський запит від 21.03.2023 року за вих. № 10/23, протягом всього періоду перебування у вказаному навчальному закладі сина (з 1 вересня 2021 року по теперішній час) відповідач жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не спілкувався з класним керівником, вчителями-предметниками щодо успішності та поведінки своєї дитини.
Позивач вказує, що з самого народження сина відповідач безвідповідально поставився до свого батьківства: не виявляв будь-якої турботи до сина; його життям не цікавиться взагалі; участі у його вихованні не приймає; матеріальної допомоги на його утримання не надає; не проявляє до дитини ніяких батьківських стосунків, виявляючи тим самим повну байдужість до її долі.
За станом свого психічного здоров?я відповідач усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Водночас він має як юридичну, так і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов?язку.
Однак відповідач свідомо, умисно, систематично ухиляється від виконання батьківських обов?язків щодо сина, не займається його вихованням, не цікавиться його розвитком, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов?язків, що полягає в тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться навчанням, підготовкою до самостійного життя, не бере участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти; не забезпечує матеріально.
Разом з тим, під час спільного проживання відповідач вів аморальний, асоціальний спосіб життя: постійно пиячив; грав у азартні ігри на гроші, заганяючи родину у борги і ставлячи сім?ю в скрутне матеріальне становище; багаторазово влаштовував вдома в нетверезому стані скандали та бешкети, супроводжуючи їх нецензурною лайкою, що вкрай негативно відображалося на психічному здоров?ї та психоемоційному стані дитини, яка неодноразово була очевидцем влаштованих відповідачем п?яних бешкетів та скандалів.
Така негідна поведінка відповідача в родині становила реальну загрозу як для позивача, так і для спільної дитини, її здоров?я, психічного розвитку та
морального виховання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_14 за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно інформації від 05.07.2023 року № 2992 ОСОБА_2 в даний час призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.03.2023 року.
За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується негативно. Був помічений у зловживанні алкогольними напоями. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за появу в нетверезому вигляді в громадському місці та за вчинення домашнього насилля.
У відповідності до ч.4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
ОСОБА_2 не спілкується з сином, не приймає участі у його вихованні та розвитку,
Ці фактори свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими
Працівниками органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради під час бесіди з ОСОБА_3 було з?ясовано, що батько викликає у дитини негативні спогади. Хлопчик ображений на батька.
За результатами розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3 , комісія з питань захисту прав дитини Білгород-Дністровської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 02-32/1672 від 31.08.2023 року з якого вбачається, що за обставин доведеності свідомого нехтування ОСОБА_2 батьківськими обов?язками, слід вважати доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Нормативне обґрунтування.
При розгляді справи, суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини.
Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Оцінка аргументів сторін, висновки суду.
Фактичними матеріалами справи та приєднаними доказами, а також висновком виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками у відношенні до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунувся від виконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, не надає їй матеріального забезпечення, не цікавиться життям і здоров`ям дитини, тому суд, з урахуванням висновку виконавчого комітету, затвердженого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради № 02-32/1672 від 31.08.2023 року, приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 164 ч.1,2 165,166 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 83, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 364 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О.Боярський