Справа № 462/6795/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря - Ясниської В.Я.

позивачів ОСОБА_1

адвоката - Галаси Ж.Т.

відповідача - ОСОБА_2

представника третіх осіб - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом, в якому просять визнати право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 на земельну ділянку у АДРЕСА_1 загальною площею 0,0875 га, кадастровий номер земельної ділянки: :04:008:0045, у таких частках: ОСОБА_1 7/25 ідеальних часток земельної ділянки, ОСОБА_4 6/25 ідеальних часток земельної ділянки. В обгрунтування позову позивачі вказують, що на підставі договору забудови будинку, посвідченого Пятою Львівською державною нотаріальною конторою 29.04.1957 року № 785/ІІ їхньому батькові ОСОБА_8 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . 16.06.1961 року

ОСОБА_8 подарував половину житлового будинку своєму братові ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Після його смерті його частку успадкували в рівних долях ОСОБА_10 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом 31.12.1991 року. Ухвалою Львівської міської ради № 269 від 07.08.1997 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну діялнку, площею 0,0875 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , що підверджується Державним актом на право приватної власності на землю. ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_8 помер, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 були йог осин

ОСОБА_1 , донька ОСОБА_11 (тепер) ОСОБА_4 та його внучка ОСОБА_2 22.09.2006 року Залізничний районним судом м. Львова було затверджено мирову угоду, за умовами якої за ОСОБА_1 визнано право власності на 7/25 часток будинку на АДРЕСА_1 , за

ОСОБА_12 6/25 часток будинковолодіння та за ОСОБА_2 6/25 часток будинковолодіння. Земельну ділянку, яка обслуговує обидва будинки сторони поділять між собою в добровільному порядку відповідно до плану меж. Згідно договору купівлі-продажу 6/25 ідеальних частин будинковолодіння від 08.12.2006 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_6 . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2015 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 ,

ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ОСОБА_7 , відповідно до умов якої сторони визнають, що земельна ділянка у АДРЕСА_1 є їхнім об`єктом права спільної сумісної власності та право спільної сумісної власності припиняється з моменту затвердження мирової угоди шляхом виділення часток із майна, що є у спільній сумісній власності відповідно до схеми розподілу. Позивачі звернулись у встанволеному законом порядку для проведення реєстрації права власності на виділені їм земельні ділянки, однак їм було відмовлено, оскільки як зясувалось право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 не припинено, спадкоємці, які фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 не оформили своїх спадкових прав на земельну ділянку та одна із спадкоємців після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_2 належну їй частку у будинковолодінні АДРЕСА_2 відчужила ОСОБА_6 . Просили позов задоволити.

Ухвалою судді від 24.09.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви.

02.11.2021 року позивачами на виконання вимог ухвали про залишення без руху подано письмову заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 08.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.01.2022 року витребувано із Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ЗМУ МЮ (м. Львів) актовий запис про смерть ОСОБА_10 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2022 року витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Чорного І.О. належним чином завірені матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_10 та витребувано із Львівського державного нотаріального архіву матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_8 .

24.01.2023 року відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, в якому вказує на неналежність її як відповідача у даній справі, оскільки не доведено фактичного прийняття нею спадщини, вважає, що у даному випадку відсутній спір про право між позивачами та нею та в даному випадку перебуває у такому самому правовому статусі, що й позивачі.

05.07.2023 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В суді позивач ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат Галаса М.Т. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що успадкувала за заповітом належну їй частку спадкового майна після смерті ОСОБА_8 та оформила таку у 2000 році. У 2006 році було затверджено мирову угоду між сторонами справи, однак звертає увагу на те, що умови такої угоди стосувались лише будинковолодіння, з питання щодо володіння земельної ділянки існувала домовленість належного оформлення права власності на таку пізніше у позасудовому порядку. Натомість при укладенні мирової угоди від 04.08.2015 року щодо земельної ділянки стороною такої вона не була залучена, про існування вказаної мирової угоди не була обізнана.

Представник третіх осіб у справі адвокат Тацишин І.Б. у судовому засіданні зазначив, що 22.09.2006 року було затверджено укладену між сторонами мирову угоди з приводу будинковолодіння на АДРЕСА_1 , натомість земельна ділянка для обслуговування такого будинковолодіння не була належним чином оформлена, в тому числі і за ОСОБА_13 . У 2015 році сторони дійшли згоди щодо необхідності належного оформлення документів на згадану земельну ділянку, з приводу чого було укладено мирову угоду, яка затверджена судом, однак реалізувати вказану мирову угоду не вдалось, так як власником земельної ділянки є померлий ОСОБА_8 , тому просив позов задоволити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали спадкових справ

№ 898/2000 та № 24/2021, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 07.08.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 .

Згідно заповіту від 31.08.1987 року, посвідченого нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кагуй А.В. на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: всі своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, в тому числі одну четверту частину жилого будинкуз відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , особняк своїй внучці ОСОБА_2 .

На момент смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 чинним був ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам, а також державі або окремим організаціям. Частина майна, що залишилася незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом в порядку черговості (стаття 537 ЦК УРСР).

За змістом статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

За змістом наведених норм до спадкоємців переходять лише ті права та обов`язки (спадщина) спадкодавця, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 898/2000 із дотриманням визначеного ст. 549 ЦК УРСР шестимісячного строку 30.11.2000 року ОСОБА_14 подала у Другу Львівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, зазначивши, що на день смерті ОСОБА_8 залишилось майно: частина житлового будинку з господарськими прибудовами за АДРЕСА_1 .

29.03.2001 року державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкове майно за яким складається з 19/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий Залізничною районною адміністрацією 18.08.1995 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 3111. Будинковолодіння в цілому складається: цегляний житловий будинок «А-1» з трьох житлових кімнат, площею 42.7 кв.м., двох кухонь; цегляного житлового будинку «Б-1», який складається з чотирьох кімнат та двох кухень, житловою площею 64.4. кв.м. та до будинковолодіння відносяться такі господарські будівлі: цегляний сарай «В», металевий гараж «Г», цегляний сарай «Д», дерев`яна вбиральня «У», металеві хвіртки, огорожа, ворота «№1-5».

Підстави та процедура набуття права власності на земельну ділянку на час відкриття спадщини регулювалися Земельним кодексом України 2001 року.

Частиною 1 статті 125 ЗК України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина 1 статі 126 зазначеного Кодексу).

З огляду на викладене, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

В матеріалах справи міститься копія державного акта на право приватної власності на землю, серія ЛВ 308030003, виданого на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які мешкають на АДРЕСА_1 , згідно якого на підставі ухвали Львівської міської ради народних депутатів № 869 від 07.08.1997 року їм передано у приватну власність земельна ділянка, площею 0,0875 на території АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку.

Поруч з цим, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 898/2000 ОСОБА_5 отримавши у 2001 році свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на будинковолодіння АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 на вищезгадану земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не отримувала.

Натомість, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.09.2006 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_16 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , за умовами якої ОСОБА_2 визнає за ОСОБА_1 право власності на частину будинку, що відповідно висновку Львівського ОДКБТІ та ЕО про визначення ідеальних долей між співвласниками становить 7/25 часток до будинковолодіння на АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 визнає за ОСОБА_12 право власності на частину будинку, що відповідно висновку Львівського ОДКБТІ та ЕО про визначення ідеальних долей між співвласниками становить 6/25 часток до будинковолодіння на АДРЕСА_1 . ОСОБА_12 та ОСОБА_1 визнають за ОСОБА_2 право власності на частину будинку, що відповідно висновку Львівського ОДКБТІ та ЕО про визначення ідеальних долей між співвласниками становить 6/25 часток до будинковолодіння на АДРЕСА_1 .

Та вказаною ухвалою суду визначено, що земельну ділянку, яка обслуговує обидва будинки, сторони поділять між собою у добровільному порядку відповідно до плану встановлення меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 21.09.2006 року, який є невід`ємною частиною угоди.

Однак, надалі матеріали справи не містять жодних відомостей щодо виконання сторонами умов мирової угоди, в тому числі і в частині поділу між собою у добровільному порядку згаданої ділянки земельної ділянки чи наявності будь-яких перешкод у виконанні такої в період з часу набрання ухвалою суду законної сили у 2006 році і до отримання відмови у державній реєстрації права власності вже у 2021 році.

Згідно матеріалів спадкової справи № 898/2000 ОСОБА_5 із додатковою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме частину земельної ділянки, площею 0,875 га, наданої для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , звернулась у Другу Львівську державну нотаріальну контору лише 15.05.2006 року та відомості про видачу державним нотаріусом такого свідоцтва відсутні.

Згідно договору купівлі-продажу 6/25 ідеальних частин будинковолодіння від 08.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М., 08.12.2006 року ОСОБА_17 , продала, а ОСОБА_6 купила 6/25 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_2 , що належали ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.03.2001 року, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою.

04 серпня 2015 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова визнано ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , за умовами якої: сторони визнають, що земельна ділянка у АДРЕСА_1 загальною площею 0,0875 га є їхнім об`єктом права спільної сумісної власності. Сторони домовились, що право спільної сумісної власності на земельну ділянку у АДРЕСА_1 загальною площею 0,0875 га припиняється з моменту затвердження мирової угоди Залізничним районним судом м. Львова шляхом виділення часток із майна, що є у спільній сумісній власності, у відповідності до схеми розподілу, у наступний спосіб: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,0415 га, що становить 415/875 (47,42%) часток до земельної ділянки на АДРЕСА_1 , згідно схеми розподілу для оформлення цивільно-правової угоди і проходить по лінії між точками 1, 2, К1, К2, К3, К4, К5, 7, 1 шляхом виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,0291 га, що становить 291/875 (33,25%) часток до земельної ділянки на АДРЕСА_1 , згідно схеми розподілу для оформлення цивільно-правової угоди і проходить по лінії між точками 2, 3, К11, К10, К9, К8, К7, К6, 6, К5, К4, К3, К2, К1, 2 шляхом виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,0169 га, що становить 169/875 (19,33%) часток до земельної ділянки на АДРЕСА_1 , згідно схеми розподілу для оформлення цивільно-правової угоди і проходить по лінії між точками 3, 4, 5, К6, К7, К8, К9, К10, К11, 3 шляхом виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 19.01.2021 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.01.2021 року померла ОСОБА_10 .

Згідно матеріалів спадкової справи № 24/2021 станом на 04.06.2021 року спадкоємцем майна померлої ОСОБА_10 в тому числі і земельної ділянки на АДРЕСА_1 є донька померлої ОСОБА_6 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звертаючись до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 на земельну ділянку у АДРЕСА_1 обґрунтовують позов тим, що будучи спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 , прийнявши фактично спадщину, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування ними оформлено, звернулись у встановленому законом порядку для проведення реєстрації права власності на виділені їм відповідно до судових рішень земельні ділянки, однак їм в цьому було відмовлено, про що видано Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 56955055 від 05.03.2021 року.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Положенням ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом поділяються декілька черг, і кожна з них успадковує майно лише у разі, якщо попередня черга його не успадкувала.

Так, до І черги відносяться діти померлого, в тому числі зачаті за життя і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_18 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_19 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом від

31.08.1987 року.

Відомостей щодо оскарження вказаного заповіту чи визнання його недійсним в ході судового розгляду не встановлено, на підставі заповіту відповідачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 19/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Позивачі покликаючись на те, що будучи дітьми померлого ОСОБА_19 , тобто спадкоємцями І черги за законом, фактично прийняли спадщину після його смерті та в порядку спадкування ними було оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не надали на підтвердження наведеного жодних належних та допустимих доказів, зокрема ні щодо звернення ними у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, ні жодних правовстановлюючих документів щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування чи на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 22.09.2006 року.

Статтею 120 Земельного кодексу визначено підстави переходу права на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній.

Так, відповідно до частини першої у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).

У даному випадку матеріали справи не містять жодних правовстановлюючих документів на підтвердження актуальних відомостей щодо права власності позивачів у будинковолодінні АДРЕСА_1 у відповідності до тих часток, в яких у прохальній частині позову заявлено вимогу щодо визнання права власності також на земельну ділянку у АДРЕСА_1 .

Щодо покликання позивачів на норми 120 ЗК України у відповідності до яких, сторона позивачів вважає, що у зв`язку із відчуженням ОСОБА_2 своєї частки у будинковолодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , її частка земельної ділянки також повинна перейти останній, суд звертає увагу на те, що відповідно до змісту умов договору купівлі-продажу 6/25 ідеальних частин будинковолодіння, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 предметом такого були лише 6/25 ідеальних частин саме будинковолодіння АДРЕСА_1 , що в цілому складається: будинок «А-1» - з трьох житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 90,7 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., будинок «Б-1», який складається з чотирьох житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 95,2 кв.м., житловою площею 64,4 кв.м.; Б-1 житлова прибудова, Б-1 житлова прибудова, В-сарай, Г-гараж, Д-сарай, Е-сарай, Є-сарй, хвіртка, огорожа-2, огорожа-3, ворота 4, ворота-5, огорожа-6, огорожа 7.

Вказаний договір не містить такої істотної умови договору, який би передбачав одночасний перехід права власності на таку ж частку у праві спільної власності на неї від відчужувача до набувача такого об`єкта.

Окремо слід зауважити також на те, що позивачі у позові фактично не заперечують за відповідачем ОСОБА_2 частки у праві власності на земельну ділянку рівноцінній частці у будинковолодінні, яке надалі було нею відчужено, разом з тим, звертаючись до суду із позовом про виділ часток із майна, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності на земельну ділянку, за результатами якої судом 04.08.2015 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , позивачами до участі в розгляді такої справи при визначенні кола осіб учасників провадження відповідач ОСОБА_5 не залучалась.

Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень № 56955055 від 05 березня 2021 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності земельної ділянки :04:008:0045 у державній реєстрації права власності відмовлено з підстав, що подані для проведення державної реєстрації документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Подане заявником рішення суду не дає змоги встановити набуття зміни права власності на земельну ділянку за кадастровим номером: :04:008:0045, згідно з відомостями з ДЗК щодо земельної ділянки за кадастровим номером :04:008:0045 внесені відомості про реєстрацію права власності за іншими суб`єктами права.

Суд звертає увагу на те, що долучений позивачами до матеріалів справи Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на АДРЕСА_1 датований 25.12.2015 року і не містить актуальних даних щодо осіб, яким належить право власності вказаної земельної ділянки, відтак також не може розцінюватись судом як належний доказ зважаючи на те, що із позовом позивачі звернулись у 2021 році, ОСОБА_8 , який зазначений у Витягу серед власників у 2000 році помер та після його смерті і відкриття спадщини, вирішення сторонами у вказаній справі вже у судовому порядку протягом 2006 року та 2015 року долі згаданої земельної ділянки.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи наявні матеріали справи та встановлені в ході судового розгляду обставини, беручи до уваги засади змагальності сторін у справі та те, що рішення суду Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до переконання, суд приходить до висновку, що у зв`язку із недоведенням позивачами належними та допустимими доказами обставин виникнення у них як у спадкоємців після смерті ОСОБА_1 права власності у відповідних частках на спірну земельну ділянку, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 - частину земельної ділянки у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0875 га кадастровий номер :04:008:0045 - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_5 , ІПН не відомий, зареєстрована: АДРЕСА_3

Треті особи: ОСОБА_6 , ІПН не відомий, АДРЕСА_1

ОСОБА_7 , ІПН не відомий, м. Львів, вул. Вітряна, 6

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/6795/21

Суддя: Б.М.Гедз