ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/270/23 Справа № 211/6201/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
26 квітня 2023 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»,
відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 , про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, у справі № 211/6201/18 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необлікований ( донарахований) об`єм природного газу,
Короткий зміст вимог заяви
В грудні 2018 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі АТ «ОГС «Криворіжгаз») звернулось з позовом до суду до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необлікований ( донарахований) об`єм природного газу.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необлікований ( донарахований) об`єм природного газу - відмовлено.

На вищевказане рішення суду першої інстанції позивачем у справі АТ «ОГС «Криворіжгаз» було подано апеляційну скаргу, в якій позивач просив судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року апеляційну скаргу АТ «ОГС «Криворіжгаз» залишено без задоволення. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, заяви інших учасників справи

03 березня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Якименко С.Ф. звернувся до апеляційного суду із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу (правову) допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 211/6201/18 в розмірі 11 274 грн.; ухвалити додаткове судове рішення, яким задовольнити заяву про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу на стадії апеляційного провадження.

Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи

Від АТ «ОГС «Криворіжгаз» надійшло заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій зазначив, що при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд повинен врахувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору повинен бути пропорційним предмета спору, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, просив відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позиція апеляційного суду, та її нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність;

2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

Перегляд судових рішень (як рішень, постанов та ухвал) у апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ЦПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів цивільного процесу і передбачений у пункті 8 частини третьої статті 2 та статті 17 ЦПК України.

За результатами апеляційного та касаційного переглядів відповідно суд має право як на певні висновки щодо розгляду справи по суті, так і на певні процесуальні висновки, які унеможливлюють подальший апеляційний чи касаційний розгляд.

У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20(провадження № 14-20цс22).

У заяві відповідач ОСОБА_1 просив стягнути із АТ «ОГС «Криворіжгаз» витрати на правову допомогу у розмірі 11 274 грн., на підтвердження чого надав копії таких документів: ордер на надання правничої (правової) допомоги, договір про надання правової допомоги від 06.08.2018 року, акт погодження вартості правничої допомоги від 07 квітня 2023 року .

Ураховуючи надані стороною відповідача ОСОБА_1 докази та прийняте судом апеляційної інстанції рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення 11 274 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на стадії апеляційної інстанції, та часткове задоволення клопотання відповідача, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 серпня 2018 року між адвокатом Якименко С.Г. та Великим А.Ф. було укладено договір про надання правової допомоги № 366/18, відповідно до умов якого адвокат надає клієнту правову допомогу учаснику судового провадження, інші види правової допомоги та допомогу у захисті прав гарантованих Євроконвенцією.

Відповідно до п.5 спочатку клієнт вносить аванс в сумі не менше трьох тисяч гривень. Адвокат заводе рахунок обліку авансів, оплати та списання сплачених сум за ту чи іншу допомогу. Адвокат праві призупинити надання послуг, якщо на будь-якій стадії ведення справ клієнта суммі невідпрацьованого авансу зменшиться менше 200 гривень. За необхідності складання будь-яких документів, здійснення яких-небудь дій в інтересах клієнта сторону погоджують вартість цієї послуги залежно від її складності. Якщо такого погодження не було, то послуги адвоката оплачуються за такими тарифами: 200 грн. за час, який адвокат витратив на надання послуги, премія з компенсацією - 10 (сорок) процентів, премія додаткова 25 (сорок) процентів, премія з сум отриманої в результаті звернення в Євросуд- 50 (п`ятдесят) процентів отриманої суми, премія по спорам про стягнення з клієнта грошових сум (витребування майна) - 5 (десять) відсотків різниці ціни позову і сумою стягнутої з клієнта по цьому позову і/або вартості майна у витребуванні якого відмовлено. За кожну дію в інтересах клієнта окрема угода гривен, але не менше 1000 грн.

Згідно з актом погодження вартості правничої допомоги від 07.04.2023 року відповідно до договору про надання правової допомоги №366/18 від 06.08.2018 року адвокатом Якименко С.Г.. було виконано наступні послуги: аналіз апеляційної скарги, вивчення судової практики 400 грн. (1 година), складання та надіслання відзиву на апеляційну скаргу 1200 грн. (3 години), отримання та аналіз постанови суду від 05.04.2023 - 400 грн. (1 година), складання заяви про судові витрати та акту погодження вартості правової допомоги -600 грн. (1,5 години), надіслання екземпляра заяви та акту позивачу -400 грн. (1 година), надіслання заяви та Акту через підсистему Електронний суд - 200 грн., (0,5 годин), премія (гонорар успіху) згідно п.5 договору - 8374 (167 482, 24х0,05=8374)

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути пропорційним до предмета спору.

В даній справі позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в розмірі 167 482,24 грн.

В акті приймання-передачі наданих послуг адвокатом вказано аналіз апеляційної скарги, вивчення судової практики. Проте, колегія суддів виходить з того, що судова практика з виниклого питання є усталеною і не потребує тривалого часу.

Крім того, адвокат зазначив окремими пунктами та вартістю послуги з вивчення та аналізу апеляційної скарги позивача і складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу. Разом з тим, зазначене є складовою та невід`ємною частиною складення відзиву на апеляційну скаргу. В свою чергу, направлення відзиву на апеляційну скаргу не відноситься до правової допомоги в розумінні положень статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також, не підлягають задоволенню послуги щодо надіслання екземпляра заяви та акту позивачу -400 грн. (1 година), надіслання заяви та Акту через підсистему Електронний суд 200 грн., (0,5 годин), оскільки дані дії витікають з послуги наданої адвокатом Якименко С.Г., щодо складання заяви про судові витрати та акту погодження вартості правової допомоги, та не викликають складності при направленні даної заяви на електронну пошту.

Питання «гонорару успіху» є питанням домовленості між клієнтом та адвокатом, що цілком відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. Однак, не дивлячись на те, що вказане питання вирішується за домовленістю сторін, розмір «гонорару успіху» не може бути безумовним. Вирішуючи питання про стягнення «гонорару успіху», суд повинен керуватися принципом співмірності та розумності. Інакше кажучи, суд має співставити заявлену суму з ціною позову, обсягом наданих послуг, складністю спору тощо. Лише після оцінки вказаних категорій суд може вирішити питання розподілу судових витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 р. справа №904/4507/18)

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на з АТ «ОГС «Криворіжгаз» витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., що на думку колегії суддів є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом Якименко С.Г. обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Керуючись статтями 270, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову у справі № 211/6201/18 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необлікований ( донарахований) об`єм природного газу.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОГС «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: