Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20.04.2023 Справа №607/3916/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи із дати подання цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що спільний син перебуває на її утриманні, та є дитиною з інвалідністю. Батько не бере необхідної участі в утриманні сина, а особистих коштів не вистачає для повного забезпечення потреб сина. З початком бойових дій на території України, з метою забезпечення безпеки, була змушена виїхати з сином в Федеративну Республіку Німеччина, де лише на придбання продуктів для забезпечення нормально харчування дитини щоденно витрачає по 10-15 Євро, що становить 400-600 грн. Окрім цього, купує необхідні ліки, одяг та інші речі першої необхідності, які є недешевими в Німеччині. Орієнтовні місячні витрати на дитину складають приблизно 350 євро, що в еквіваленті до валюти України становить близько 15000 грн. Звертає увагу суду, що враховуючи, що син є дитиною з інвалідністю, він потребує постійного нагляду та додаткової уваги, що робить неможливим працевлаштування позивачки на повноцінну роботу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ньому.

Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, а тому, за відсутності заперечень представника позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.03.2011, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

В цьому шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Як видно із посвідчення серії НОМЕР_3 виданого управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років №36 від 18.02.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною з інвалідністю.

Позивачкою надано товарні чеки із магазинів міста Ляйпціг, ФРН, за листопад-грудень 2022 року про купівлю продуктів харчування та одягу.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов слід частково задовольнити, зважаючи на таке.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150) та конкретизовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182).

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на те, що неповнолітній син перебуває на утримання позивачки, а тому з відповідача, який є батьком дитини та має обов`язок утримувати його, слід стягнути аліменти.

Визначаючи розмір аліментів, суд, перевіривши обставини, обумовлені статтею 182 СК України, бере до уваги стан здоров`я і матеріальне становище сина, який є дитиною з інвалідністю, працездатний вік позивача, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а тому, вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід визначити в розмірі 3000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 01 березня 2023 року і до досягнення повноліття.

Такий розмір аліментів, зважаючи на інвалідність сина, є дещо більшим ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивачкою не надано доказів можливості сплачувати відповідачем аліменти в більшому розмірі, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Також, позивачкою понесено витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 30.12.2022, ордером серії ВО №1048920, актом виконаних робіт від 20.04.2023 на суму 7000 грн та платіжною інструкцією від 19.04.2023.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, на 60% (3000 грн з 5000 грн), а тому, в силу статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 4200 грн (60% від 7000 грн).

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 280-283, 352355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково. Стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 01 березня 2023 року і до досягнення повноліття.

В задоволенні решти повних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі в сумі 1073 гривень 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 4200 гривень судових витрат на правову допомогу.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяця підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2023 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк