Номер провадження: 22-ц/813/143/23
Справа № 501/2815/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

14 грудня 2017 року ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 20 червня 2017 року о 15:05 годині, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 (власником якої є ОСОБА_2 ) рухаючись по вул. Маршала Жукова в с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області, скоїв зіткнення з автомобілем «HYUNDAI» д/н НОМЕР_2 , який є власністю позивача. 20 липня 2017 року відповідача визнано винним в адміністративному правопорушенні та піддано адміністративному стягненню. Автомобіль «HYUNDAI» був придбаний 16 серпня 2016 року в офіційного дилера - ТОВ Автопланета Плюс» згідно Договору на закупівлю пасажирського мікроавтобуса №250-В-ІЛФ-16 від 26 липня 2016 (надалі - Договір).

За умовами Договору ТОВ «Автопланета Плюс» надає офіційну гарантію на кожну одиницю товару, що він поставляє, включаючи його складові частини, та гарантійне обслуговування протягом гарантійного терміну (36 місяців або 100 000 км пробігу, в залежності від того, що настане раніше).

Зважаючи на те, що автомобіль «HYUNDAI» знаходиться на гарантії та сервісному обслуговуванні в офіційному сервісному центрі «HYUNDAI» - дочірньому підприємстві Базіс Авто» (м. Одеса), та з метою дотримання гарантійних зобов`язань, 27 червня 2017 року спеціалістами станції технічного обслуговування ДП «Базіс Авто» (м. Одеса) проведено огляд пошкоджень автомобіль «HYUNDAI», за результатами якого було надано рахунок-фактуру №БА-00001305 вартості ремонтних/відновлювальних робіт на загальну суму 63 508, 39 грн з ПДВ. А тому позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 63 508, 39 грн.

Від 07 лютого 2019 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд першої інстанції стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 63 508, 39 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року позов ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Європейський страховий союз», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 63 508, 39 грн(шістдесят три тисячі п`ятсот вісім гривень 39 копійок). Стягнено з ОСОБА_1 на користь ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії судові витрати у розмірі 8 464, 00 грн (вісім тисяч чотириста шістдесят чотири гривні 00 копійок).

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що на час ДТП, а саме 20 липня 2017 року, цивільна відповідальність водія автомобіля «ВАЗ» р/н НОМЕР_1 перед третіми особами застрахована згідно договору страхування № АК 2137693 укладеного 10 листопада 2016 року з ПрАТ «Європейський страховий союз» строком дії до 10 листопада 2017 року. Таким чином відповідачем виконано вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому у зв`язку з настанням страхового випадку, безпосередньо страховик ПрАТ «Європейський страховий союз» має здійснювати виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, згідно якого розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 100 тис. грн. З 03 жовтня 2017 року ПрАТ «Європейський страховий союз» позбавлене права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ, проте пунктом 52.5 ст. 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Короткий зміст відзиву ДП «АМПУ» в особі Чорноморської філії на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «АМПУ» в особі Чорноморської філії зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив на апеляційну скаргу вмотивовано тим, що розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29 серпня 2017 року №3620 ПрАТ «Європейський страховий союз» анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності та згідно розпорядження Нацкомфінпослуг від 12 жовтня 2017 року №4061 виключено з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії СТ №411 від 02 серпня 2005 року, виданого ПрАТ «Європейський страховий союз». Таким чином, ПрАТ «Європейський страховий союз», якого позбавлене статусу фінансової установи, не може здійснювати страхові виплати і існує де-юре, а де-факто ця страхова компанія не знаходиться ні за однією із свої адрес та відсутній будь-який зв`язок з нею. Відповідач обираючи страхову компанію з сумнівною репутацією, мав усвідомлювати можливість негативних наслідків, пов`язаних з відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди за рахунок страхової компанії. Без визнання страхової компанії банкрутом та/або її ліквідації, отримати страхове відшкодування за рахунок МТСБУ чинне законодавство не допускає.

Крім того позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про належне виконання ним обов`язку щодо письмового повідомлення страховика. Позивач вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи та дійшов правильних висновків про задоволення позовних вимог.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26 квітня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою страховим відшкодуванням).

За змістом ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №1991 від 13 грудня 2017 року (а.с.1) позивачем було сплачено 1600,00 грн судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Згідно платіжного доручення №2613 від 28 серпня 2018 року (а.с.127) позивачем було сплачено 6 864,00 грн за проведення експертизи по справі, який підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , 20 червня 2017 року о 15.05 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Маршала Жукова в с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області, не вибрав безпечний інтервал в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, з підстав чого складено адміністративний протокол від 20 червня 2017 року, серії БР №022347.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2017 року у справі №501/1408/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із Полісу №АК/2137693 від 10 листопада 2016 року ліміт відповідальності страховика ПрАТ «Європейський страховий союз» за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн із франшизою в розмірі 1000,00 грн (а.с.45).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 власником є ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «HYUNDAI» д/н НОМЕР_2 є власністю позивача ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії (а.с.8-9, 13-18).

Відповідно до копії рахунку-фактури №БА-00001305 від 27 червня 2017 року щодо вартості ремонтних/відновлювальних робіт автомобілю марки «HYUNDAI» д/н НОМЕР_2 загальна сума становить 63508, 39 грн з ПДВ (а.с.19).

Згідно із копією рахунку-фактури №АС-0005172 від 25 квітня 2018 року щодо вартості ремонтних/відновлювальних робіт автомобілю марки «HYUNDAI» д/н НОМЕР_2 загальна сума становить 55 196,00 грн з ПДВ (а.с.50).

Відповідно до експертного висновку №18-2789/4538/4539 від 31 жовтня 2018 року - зазначено, що сума витрат на ремонтні роботи складає 56196,81 грн та за надання висновку сума складає 6864,00 грн (а.с.79-103).

Згідно з ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Спірні правовідносини врегульовані спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (преамбула Закону).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Отже, за змістом даних норм за завдану страхувальником шкоду несе сраховик за договором обов`язкового страхуванння, а винуватець (страхувальник) несе відповідальність виключно у розмірі не покритому страховкою.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 85-91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року по справі №201/16373/16-ц (провадження №14-27цс21) вказано, що:

«обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому немає значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства.

Одночасно у випадку припинення членства страховика в МТСБУ (виключення з числа членів та/або позбавлення повного членства) у зв`язку з банкрутством та ліквідацією, МТСБУ зобов`язане здійснити регламентні виплати на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування у випадку недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат.

Відтак відповідно до зазначеного Закону з моменту визнання судом страховика банкрутом та введення ліквідаційної процедури передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону N 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи.

У разі початку процедури банкрутства страховика, потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди у процедурі, передбаченій Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб.

Закон не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах».

В пунктах 135-137, 141, 142 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року по справі №201/16373/16-ц (провадження №14-27цс21) зазначено, що:

«розглядаючи справу за позовом ПрАТ «СК «Грандвіс» до фізичних осіб та ПрАТ «Просто-Страхування» про стягнення страхового відшкодування, заявленим з підстав виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року (справа №760/15471/15-ц, провадження №14-316цс18) вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №753/15214/16-ц (провадження №14-25цс20)).

Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16). У тій постанові від 14 грудня 2021 року Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи свій висновок у попередній справі, а саме №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), висловила правову позицію про те, що в разі якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії), винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі в судовому порядку».

Так, відповідати за завдану шкоду має страховик ПрАТ «Європейський страховий союз», а у випадку доведеності факту припинення його діяльності - МТСБУ. Безпосередній винуватець ДТП ОСОБА_1 несе відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої ним шкоди, чого не встановлено.

Після підтвердження наявності у ОСОБА_1 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 позивачем не заявлено клопотання про заміну відповідача у справі. Позивач звернувся із позовними вимогами лише до заподіювача шкоди, цивільна відповідальність якого застрахована, а розмір вимог відшкодування шкоди не перевищив межі ліміту відповідальності страховика.

Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

При виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №756/953/18.

Щодо доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, по-перше, саме позивач несе усі ризики несвоєчасного звернення із заявою про виплату відшкодування до страховика, що унеможливлює покладення відповідальності за таку бездіяльність на винуватця, який виконав обов`язок і застрахував свою відповідальність.

По-друге, припинення діяльності із 03 жовтня 2017 року ПрАТ «Європейський страховий союз», на що вказує позивач у позові, надає йому можливість отримати відповідні страхові виплати від МТСБУ, до якого у такому випадку, відповідно до положень закону, мали пред`являтися вимоги позивачем.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда