Ухвала

11 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 303/799/22

провадження № 61-12484ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Баняс Володимир Володимирович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2022 року

та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Господарського товариства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю завод «Флекстронік ТЗОВ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Закарпатський обласний центр зайнятості, про визнання трудового договору неукладеним, скасування наказів та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Господарського товариства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю завод «Флекстронік ТЗОВ» (далі - ТОВ завод «Флекстронік ТЗОВ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Закарпатський обласний центр зайнятості, в якому просила:

- визнати трудовий договір між нею та ТОВ завод «Флекстронікс ТЗОВ» таким, що не є укладеним;

- визнати неправомірним та скасувати наказ від 10 червня 2021 року

№ 3031-ОС про прийняття на роботу;

- визнати неправомірним та скасувати наказ від 17 вересня 2021 року

№ 4836-ОС про звільнення з роботи;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області своїм рішенням

від 22 березня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області додатковим рішенням від 07 червня 2022 року вирішив питання про розподіл судових витрат.

Закарпатський апеляційний суд своєю постановою від 10 травня 2023 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 22 березня 2022 року залишив без змін.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

11 серпня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Баняс В. В., подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2022 року

та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 травня 2023 року.

Касаційна скарга на вищевказані судові рішення подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Баняс В. В., порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Закарпатського апеляційного суду від 10 травня 2023 року отриманий представником заявниці 13 липня 2023 року, що підтверджується копією розписки про отримання постанови суду.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Проаналізувавши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до нього матеріали, зокрема, доказ отримання повного тексту постанови суду, зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд дійшов висновку, що наявні підстави для його поновлення.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що

укасаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене

у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявниця посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

До повноважень Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення під час розгляду справ.

Касаційний суд має забезпечувати формування єдиної судової практики шляхом надання відповідного тлумачення (правозастосування) норм права.

Про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики свідчить, зокрема, відсутність єдиного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному, велика кількість справ щодо вирішення подібних правовідносин, які перебувають на розгляді судів.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Водночас, з наведеного тексту обґрунтувань пункту 3 частини другої

статті 389 України не можливо встановити, щодо якої норми права відсутній висновок Верховного Суду у спірних правовідносинах.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин заявниці необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, в якій зазначити норму права, щодо якої відсутній висновок її застосування, та конкретизувати правовідносини, в яких цей висновок відсутній, тобто обґрунтувати наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

Крім того, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 пред`явила вимоги про: визнання трудового договору неукладеним, скасування наказів про прийняття

та звільнення з посади (3 немайнові вимоги) та стягнення моральної шкоди (1 майнова вимога).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зміст рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду у січні 2022 року.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено на 2022 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 року - 2 481 грн.

Підпунктом 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною

особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(12 405 грн).

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення судів становить 7 939,20 грн (992,40 грн х 4 х 200 %).

Таким чином, ОСОБА_1 слід сплатити суму судового збору у розмірі 7 939,20 грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі,

якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Баняс Володимир Володимирович, про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Баняс Володимир Володимирович, строк на касаційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2022 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 10 травня 2023 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Баняс Володимир Володимирович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 травня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська