Справа № 201/7910/22
Провадження № 2/201/452/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 19 жовтня 2022 року надійшла позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань в якій позивачі просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на їх користь 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором № 186/ф/М2 від 18 липня 2007 року та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік в сумі 12 311, 70 грн. в тому числі: 3 % річних за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в сумі 4 013,33 грн.; інфляційні втрати за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в розмірі 8 298,37 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог, позивачі у позовній заяві посилалися на те, що 18 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 186/ф/М2.

Відповідно до п.п. 1.1 Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі 5 000,00 доларів США строком з 18 липня 2007 року по 17 липня 2008 року, із сплатою Позичальником процентів за користування кредитом, виходячи із 22,0% річних у валюті кредиту. На залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із 23,0 % річних у валюті кредиту, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.2.6).

Згідно п. 3.3.1 Кредитного договору Позичальник зобов?язався повертати кредит в сумі 5 000,00 доларів США згідно наступного графіка: у розмірі не менше 417,00 доларів США щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, починаючи з серпня 2007 року, а 17 липня 2008 року 413,00 доларів США.

Згідно з п. 3.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов?язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із 22,0% річних у валюті кредиту, з 1 по 10 число місяця, наступного за місяцем, в якому нараховуються відсотки, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1 договору.

Всупереч умовам Кредитного договору, Відповідач протягом строку користування кредитом неодноразово допускав порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків.

В забезпечення виконання зобов?язань Відповідача 1 за Кредитним договором, між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 186/ф/М2/1П від 18 липня 2007 року.

Відповідно до пункту 1.1. Договору поруки Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов?язань по Кредитному договору. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Позивачем за виконання зобов?язань по Кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за Кредитним договором в тому ж об?ємі, що Позичальник (п. 1.3 Договору поруки).

У зв?язку з невиконанням Позичальником договірних зобов?язань за Кредитним договором, АБ «УКРГАЗБАНК» вимушений був звернутися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Відповідача 1, Відповідача 2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік, що набрало законної сили 19 грудня 2011 року, було встановлено факти: укладання Позивачем і Відповідачем 1 Кредитного договору на вищезазначених умовах; надання Банком Позичальнику кредиту у сумі 5 000,00 доларів США; укладання Позивачем і Відповідачем 1, Відповідачем 2 Договору поруки в забезпечення виконання зобов?язань Відповідача 1 за Кредитним договором; порушення Відповідачем 1 зобов?язань Кредитним договором та наявність заборгованості в сумі 52 654.93 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік з Відповідача 1, Відповідача 2 на користь Позивача було стягнуто солідарно заборгованість за Кредитним договором в сумі 52 654,93 грн.

3 ухваленням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік зобов?язання Відповідача 1 за Кредитним договором не припинилися, оскільки ст. 599 ЦК України визначено, що зобов?язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Зазначене рішення суду підтверджує наявність заборгованості Відповідачів перед Позивачем за Кредитним договором. Також не припинилися зобов?язання Відповідача 2 перед Позивачем.

Сплата заборгованості згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік на користь АБ «УКРГАЗБАНК» здійснювалася Відповідачем 1 частковими платежами з 19 квітня 2019 року по 20 грудня 2021 року, що підтверджується випискою по рахунку Відповідача 1. Повне погашення заборгованості було здійснено лише 20 грудня 2021 року.

Тому позивач пославшись на ст. 625 ЦК України просили суд стягнути з відповідачів солідарно 3% річних за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в сумі 4 013,33 грн.; інфляційні втрати за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в розмірі 8 298,37 грн. (а.с. 1-4).

22 лютого 2023 року відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву в якій остання заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позовна заява підписана не належним представником. Окрім того зазначила, що вона як поручитель відповідно до п. 1.3 Договору поруки відповідає лише за повернення заборгованості за кредитним договором, за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штраф, пеня) за невиконання або неналежне виконання та не приймала на себе іншої відповідальності ніж зазначеної в п. 1.3 Договору поруки. Також вказала що позивачем невірно розрахована заборгованість оскільки ст. 625 ЦК України не нараховується на суму пені, так як це буде фактично подвійною мірою відповідальності. Стосовно періоду нарахування 3% вказала що вони нараховані поза межами позовної давності. Просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог (а.с. 43-48).

10 березня 2023 року відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Окрім того зазначила що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30 денний строк після його припинення (а.с. 55-57).

22 березня 2023 року представник позивача надав відповідь на відзив в якій підтримав заявлені позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві (а.с. 58-59).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 жовтня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.26).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (а.с. 27-28).

До суду 13 січня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів (а.с. 31-32).

16 січня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань (а.с. 33-34).

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Фактичні обставини встановленні судом

18 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 186/ф/М2 (а.с. 7-8).

Відповідно до п.п. 1.1 Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі 5 000,00 доларів США строком з 18 липня 2007 року по 17 липня 2008 року, із сплатою Позичальником процентів за користування кредитом, виходячи із 22,0% річних у валюті кредиту. На залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із 23,0 % річних у валюті кредиту, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.2.6).

Згідно п. 3.3.1 Кредитного договору Позичальник зобов?язався повертати кредит в сумі 5 000,00 доларів США згідно наступного графіка: у розмірі не менше 417,00 доларів США щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, починаючи з серпня 2007 року, а 17 липня 2008 року 413,00 доларів США.

Згідно з п. 3.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов?язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із 22,0% річних у валюті кредиту, з 1 по 10 число місяця, наступного за місяцем, в якому нараховуються відсотки, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1 договору.

Всупереч умовам Кредитного договору, Відповідач протягом строку користування кредитом неодноразово допускав порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків.

В забезпечення виконання зобов?язань Відповідача 1 за Кредитним договором, між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 186/ф/М2/1П від 18 липня 2007 року (а.с. 10-11).

Відповідно до пункту 1.1. Договору поруки Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов?язань по Кредитному договору. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Позивачем за виконання зобов?язань по Кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за Кредитним договором в тому ж об?ємі, що Позичальник (п. 1.3Договору поруки).

У зв?язку з невиконанням Позичальником договірних зобов?язань за Кредитним договором, АБ «УКРГАЗБАНК» вимушений був звернутися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Відповідача 1, Відповідача 2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік, що набрало законної сили 19 грудня 2011 року, було встановлено факти: укладання Позивачем і Відповідачем 1 Кредитного договору на вищезазначених умовах; надання Банком Позичальнику кредиту у сумі 5 000,00 доларів США; укладання Позивачем і Відповідачем 1, Відповідачем 2 Договору поруки в забезпечення виконання зобов?язань Відповідача 1 за Кредитним договором; порушення Відповідачем 1 зобов?язань Кредитним договором та наявність заборгованості в сумі 52 654.93 грн

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік з Відповідача 1, Відповідача 2 на користь Позивача було стягнуто солідарно заборгованість за Кредитним договором в сумі 52 654,93 грн. (а.с. 12-13).

Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сплата заборгованості згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік на користь АБ «УКРГАЗБАНК» здійснювалася Відповідачем 1 частковими платежами з 19 квітня 2019 року по 20 грудня 2021 року, що підтверджується випискою по рахунку Відповідача 1. Повне погашення заборгованості було здійснено лише 20 грудня 2021 року (а.с. 14).

Тому позивач пославшись на ст. 625 ЦК України просили суд стягнути з відповідачів солідарно 3% річних за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в сумі 4 013,33 грн.; інфляційні втрати за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в розмірі 8 298,37 грн.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З наданих учасниками справи та досліджених судом доказів вбачається, що у зв`язку з порушенням виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язання в обумовлений сторонами строк, кредитор ПАТ АБ «Укргазбанк», реалізуючи свої права, що випливають із положень частини другої статті 1050 ЦК України звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік, що набрало законної сили 19 грудня 2011 року, було встановлено факти: укладання Позивачем і Відповідачем 1 Кредитного договору на вищезазначених умовах; надання Банком Позичальнику кредиту у сумі 5 000,00 доларів США; укладання Позивачем і Відповідачем 1, Відповідачем 2 Договору поруки в забезпечення виконання зобов?язань Відповідача 1 за Кредитним договором; порушення Відповідачем 1 зобов?язань Кредитним договором та наявність заборгованості в сумі 52 654.93 грн

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік з Відповідача 1, Відповідача 2 на користь Позивача було стягнуто солідарно заборгованість за Кредитним договором в сумі 52 654,93 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20). У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка поручилися за виконання позичальником цього договору на підставі укладеного із банком договорів поруки. Судовим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року (справа № 2-8121-2011) про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення.

Відповідно до виписки по особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 за період з 19 квітня 2019 року по 20 грудня 2021 рік та розрахунку заборгованості вбачається, що на виконання судового рішення у справі останній платіж з погашення заборгованість за користування кредитом сплачено боржниками 20 грудня 2021 року, (а.с.14).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2011 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 20 грудня 2021 року (дата останнього платежу з погашення боргу).

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 20 грудня 2021 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідачів перед банком за кредитним договором припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У цій справі ПАТ АБ «Укргазбанк» пред`явило позов 19 жовтня 2022 року.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що позовна вимога ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦПК України, за несвоєчасне погашення кредиту заявлено за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з наступними змінами, з 12 березня 2020 року до 30 квітня 2023 року на всій території України установлено карантин.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року No 540-1X Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 p., NN 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.»

Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Отже, строки позовної давності про стягнення заборгованості кредиторів до боржників не є пропущеними за період з 03 квітня 2017 року по 02 квітня 2020 року. Таким чином, АБ «УКРГАЗБАНК» пред?явив позовні вимоги про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року, тобто з дотриманням строку позовної давності.

Отже, в межах заявлених позивачем вимог в частині стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 4 013,33 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту і процентів у сумі 8 298,37 грн.

Визначений розмір заборгованості підлягає стягненню солідарно з фінансовим поручителем ОСОБА_2 , так як поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (частини друга статті 554 ЦК України).

Аргумент відповідача ОСОБА_2 про те, що пред`явлення позову до поручителя не ґрунтується на положеннях договору поруки, положеннях Цивільного кодексу України, не заслуговує на увагу, оскільки, беручи до уваги додатковий характер зобов`язання поручителя, кредитор має право вимагати стягнення з поручителя процентів у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, забезпеченого порукою, на основі частини 2 статті 625 ЦК України до фактичного погашення боргу. При цьому проценти нараховуються в порядку і розмірі, в яких вони підлягають відшкодуванню боржником за основним зобов`язанням.

Посилання відповідачів на положення пункту 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, як на підставу звільнення від відповідалності, визначеної статтею 625 ЦК України, відхиляються судом як безпідставні, з огляду на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який продовжено з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб на підставі Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, змінено статтю 1 Указу № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 року строком на 90 діб, який діє на цей час.

Безумовно, що стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист.

Проте, в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами зі сплати кредиту (позики) мало місце у період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 рік, тобто, до моменту введення воєнного стану в Україні - 24 лютого 2022 року, а тому цей Закон № 2120-IX не може бути застосований до врегулювання спірних правовідносин.

Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами доведено суду факт порушення відповідачами їх прав та інтересів, за захистом яких вони звернулися до суду, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі стягнути стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на їх користь 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором № 186/ф/М2 від 18 липня 2007 року та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік в сумі 12 311, 70 грн. в тому числі: 3 % річних за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в сумі 4 013,33 грн.; інфляційні втрати за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в розмірі 8 298,37 грн.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» () 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором № 186/ф/М2 від 18 липня 2007 року та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року по справі № 2-8121 2011 рік в сумі 12 311, 70 грн. в тому числі:

3 % річних за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в сумі 4 013,33 грн.;

інфляційні втрати за період з 24 лютого 2019 року по 19 грудня 2021 року (включно) в розмірі 8 298,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» () сплачений судовий збір у розмірі 1 240,50 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

Суддя С.О. Демидова