КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/502/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Слободянюка Валентина Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа та відновлення втраченого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Ялтабакалія» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ТОВ «Генезис фінансової свободи» звернулося у суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа та відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2/0109/1827/2012 за позовом публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» (надалі ПАТ «Фінанси та кредит») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ТОВ «Ялтабакалія», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року заяву ТОВ «Генезис фінансової свободи» задоволено.

Не погодившись з указаною ухвалою адвокат Записний Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Записного Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року задоволено, ухвалу скасовано.

Постановлено по справі нове судове рішення про відмову ТОВ «Генезис фінансової свободи» у задоволенні заяви.

31 березня 2023 року через засоби поштового зв`язку на адресу Київського апеляційного суду адвокатом Слободянюком В.В. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат між сторонами у розмірі 20 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що між АО «ЮК «Воронов і партнери» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання юридичних послуг №15/06 від 15 червня 2021 року. Відповідно до умов договору сторони узгодили перелік послуг (робіт) та розмір плати (винагороди).

Додатковою угодою від 15 листопада 2022 року, укладеною між апелянтом та представником апелянта визначено умови надання правової допомоги щодо захисту прав та інтересів апелянта при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року ц справі №753/25921/21.

На підтвердження досягнутих зобов`язань за додатковою угодою від 15 листопада 2022 року до договору між апелянтом та АО «ЮК «Воронов і партнери», від якого діє адвокат Записний Д.Ю. було укладено акт прийому-передачі юридичних послуг від 22 листопада 2022 року, відповідно за яким апелянт прийняв надані послуги адвокатом та сплатив за ці послуги.

Зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Вказує, що при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про судове засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи.

Як убачається зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої досягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом невирішена питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу;

Як вбачається з ч. ч. 1, 2, 3ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) уразі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, уповноважений здійснювати свої повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Наразі, питання розподілу судових витрат в межах цивільного судочинства врегульовано приписами Цивільного процесуального кодексу України:

- за змістом ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрат и на професійну правничу допомогу, питання про можливість розподілу яких йдеться в даному випадку;

- загальне правило про порядок розподілу таких витрат приведене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України, узалежнене алгоритмом розподілу від результатів розгляду позовних вимог, тобто від вирішення справи по суті, що кореспондується з п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 цього Кодексу;

- відповідно до ч. 3 ст. 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду;

- ст. 142 ЦПК України, водночас, передбачає спеціальні застереження щодо можливості розподілу судових витрат й у разі завершення провадження ухвалою суду про його закриття чи залишення позову без розгляду; спеціальний припис відносно розподілу судових витрат при постановленні ухвали суду передбачено і ст. ст. 451, 452 ЦПК України відносно результатів розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного/приватного виконавця у перебігу здійснення судового контролю за виконанням судових рішень;

- наразі положення ст. ст. 55 та 442 ЦПК України, які були застосовані судом при розгляді заяви ТОВ «Генезис фінансової свободи» про заміну сторони у виконавчому провадженні, не передбачають спеціальних застережень (на відміну від згадуваних положень ст. ст. 142, 452 ЦПК України) про розподіл судових витрат за результатами розгляду питання про процесуальне правонаступництво, що у світлі загальних вимог ч. 2 ст. 258 та ст. 260 ЦПК України однозначно вказують про те, що судом не має вирішуватися питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом заяви про заміну сторони стягувача та похідних вимог.

Суд зазначає, що боржник ОСОБА_1 звернувся із заявою про покладення на ТОВ «Генезис фінансової свободи» судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому статтями 133, 137, 141 ЦПК України, які натомість не підлягають застосуванню до процедури заміни сторони стягувача як такої, що не являє собою розгляд справи по суті.

Вирішення питання судових витрат законодавцем передбачено положеннями ст. 495 ЦПК України, згідно якої у справі про відновлення втраченого провадження заявник звільняється від сплати судових витрат. У разі подання завідомо неправдивої заяви, судові витрати, понесені іншими учасниками справи відшкодовуються заявником у повному обсязі, про що суд постановляє ухвалу.

Між тим, у справі відсутні докази подання заявником завідомо неправдивої інформації, до того ж адвокат Слободянюк В.В. в інтересах ОСОБА_1 не обґрунтовує зміст поданої заяви указаними обставинами.

Суд наголошує, що положення Цивільного процесуального кодексу не містять спеціальної норми, яка б передбачала покладення судових витрат на сторону (позивача чи відповідача) у разі заміни сторони у виконавчому провадженні на стадії виконання рішення суду.

Заявник також посилається у поданій заяві на ст. 270 ЦПК України.

Однак, необхідність прийняття додаткового рішення за змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України вимагає законодавчо встановленої необхідності вирішення питання про судові витрати в рішенні (основному), яке (вирішення) не відбулося. Між тим, такої необхідності не існувало і на момент ухвалення постанови суду від 07 березня 2023 року та не могло існувати в силу наведених норм процесуального законодавства, що унеможливлює і ухвалення такого додаткового рішення.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також зважаючи на основні засади цивільного судочинства, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав до задоволення поданої по справі заяви.

За таких обставин, у задоволенні заяви адвоката Слободянюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 про покладення на ТОВ «Генезис фінансової свободи» судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви адвоката Слободянюка Валентина Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: