Провадження № 2/641/177/2023 Справа № 641/5348/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

08 вересня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Богдан М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, в якій просив: стягнути на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 180 720,00 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що постановою Апеляційного суду Харківської області від 19.07.2018 року у справі № 646/783/18 задоволено його скаргу, скасовано ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця, та визнано не виявлення головним державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єщенком О.М. 07 жовтня 2010 року майна боржника - Кредитної спілки «Регіон», за адресою: м. Харків, вул. Боротьби, 6 неправомірним; визнано не виявлення державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Соколовим О.С. 29 листопада 2011 року майна боржника - Кредитної спілки «Регіон», за адресою: м. Харків, вул. Боротьби, 6 - неправомірним. Постанова від 19.07.2018 року набрала законної сили. Під час апеляційного перегляду скарги судом було встановлено, що дії державних виконавців Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо не виявлення майна боржника є неправомірними.

Також зазначив, що неправомірна бездіяльність державних виконавців призвела до необґрунтованої затримки виконання судового рішення з 22 грудня 2011 року до 29 січня 2018 року, через що останній перебував у пригніченому стані, що супроводжувався небажанням спілкуватися з оточуючими людьми та родичами, що стало наслідком порушення звичного способу життя позивача, чим завдано йому моральних страждань.

Так, у зв`язку із бездіяльністю державних виконавців позивач поніс незаплановані матеріальні витрати, пов`язані із складанням процесуальних документів (витрати на електроенергію, тонер для принтеру, папір для друку), копіюванням письмових доказів, витрати на проїзд до суду тощо. Вказав, що для відновлення душевних та моральних втрат йому необхідний додатковий час, зусилля та матеріальні ресурси.

Вказав, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини при визначенні суми морального збитку слід враховувати вік, матеріальний стан потерпілого, ступінь вини відповідача. Так, позивач вважає законним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 180 720,00 грн.

Просив врахувати практику Європейського суду з прав людини, зазначені докази спричинення моральної шкоди та встановити розмір компенсації адекватним компенсаціям, присудженим ЄСПЛ в аналогічних справах.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Просив винести окрему ухвалу щодо не надання на виконання ухвали суду доказів як медичним закладом, так і відділом державної виконавчої служби.

Представник Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Подав до суду клопотання, в якому зазначено, що матеріали виконавчого провадження на даний час на виконанні у відділі не перебувають, тому, відсутня можливість надати будь-яку інформацію. Просив замінити відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступного.

Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Харківської області від 19.07.2018 року у справі № 646/783/18 задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця, та визнано не виявлення головним державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єщенком О.М. 07 жовтня 2010 року майна боржника, Кредитної спілки «Регіон», за адресою: м. Харків, вул. Боротьби, 6 неправомірним, та визнано не виявлення державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Соколовим О.С. 29 листопада 2011 року майна боржника, Кредитної спілки «Регіон», за адресою: м. Харків, вул. Боротьби, 6 - неправомірним. Постанова від 19.07.2018 року набрала законної сили.

Судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду скарги було встановлено, що дії державних виконавців Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо не виявлення майна боржника є неправомірними.

Згідно даних копії паспорту серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові. (а.с. 21)

Відповідно до рентгенограми № 32276 від 09.01.2017 року в лівій стопі ОСОБА_1 виявлено деформацію із наявними артрозними змінами (а.с. 20, 22).

Із розрахунку розміру моральної шкоди, проведеного позивачем за формулою професора ОСОБА_2 , розмір завданої шкоди визначено 180 720,00 грн. (а.с. 17).

На виконання ухвали суду від 09.11.2021 про витребування доказів за клопотанням позивача, директором КНП «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради надано інформацію про стан здоров`я ОСОБА_1 та встановлені діагнози (а.с. 73).

Так, згідно інформації про стан здоров`я ОСОБА_1 наданої директором КНП «Міська поліклініка № 3» ХМР, ОСОБА_1 знаходиться під наглядом лікарів КНП «Міська поліклініка М3»ХМР з приводу: Міопії високого ступеню обох очей. Хронічного бронхіту. Хронічного гастриту ДЕП 2ст. з лікворною дистензією з 2005 року. IXC, атеросклеротичного кардіосклерозу. СН 2А з 2020 року. 3 30.10.2020 по 31.10.2020 знаходився на стац. лікування в КНП «МКЛ № 27» ХМР з приводу: Позалікарняної двобічної пневмонії 4кл.гр.,тяжкий перебіг ЛН ІІІ ст. 3 31.10.2020 по 19.11.2020 стац. лікування в КНП «МКЛ №13»ХМР з приводу: Вірусної двобічної пневмонії. ЛН ІІ ст. 3 20.11.2020 по 24.11.2020 амбулаторне лікування в КНП «Міська поліклініка №3 »ХМР з приводу :Позалікарняної двобічної пневмонії. 09.10.2021 ОСОБА_3 уклав декларацію з лікарем ОСОБА_4 . Оглянутий лікарем-терапевтом, DS: міалгія, цервіко-тораколгія на фоні остеохондрозу поперекового відділу хребта. Призначене лікування (а.с. 73).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу та здійснюється державними виконавцями на підставі виконавчих документів, у тому числі й виконавчих листів, що видаються судами.

Таким чином, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, тобто заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи враховується період із надходження до суду позовної заяви й до виконання рішення суду.

Наведене узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Відтак, суд приходить до висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, пов`язаної з порушенням його законних прав щодо своєчасного, належного та повного виконання рішення суду, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, знайшли своє підтвердження в процесі розгляду цієї цивільної справи.

У постанові ОП КЦС ВС від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Так, при визначені розміру моральної шкоди суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених моральних страждань, їх наслідків й інших негативних впливів.

Разом з тим, суд не може погодитись з визначеним позивачем розміром відшкодування моральної шкоди у сумі 180 720,00 грн, адже з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, тривалості порушення його прав, змін у житті та зусиль, вжитих для відновлення прав, зокрема, звернення до суду, та враховуючи, що позивач є особою працездатного віку, на питання головуючого про матеріальний стан та доходи інформації не надав, та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що належним та достатнім буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не призведе до її безпідставного збагачення.

Відшкодування моральної шкоди суд покладає на Державний бюджет.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 15 квітня 2015 р. № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

У відповідності до підпункту 2 п.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 3 серпня 2011 р. № 845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновків про відшкодування позивачу з державного бюджету моральної шкоди, шляхом безспірного списання з відповідного рахунку, що фактично і просить позивач.

Щодо вимоги позивача про постановлення окремої ухвали суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Так, в ході судового розгляду справи судом не встановлено порушень законодавства з боку медичного закладу та відділу державної виконавчої служби, тому підстави для постановлення окремої ухвали суду в порядку, передбаченому ст. 262 ЦПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1174 ЦК України, ст.ст. 10-13,76-81,89,141, 262, 264-265 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , місцезнаходження: м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14.

Суддя: М. В. Богдан