Справа № 404/5910/22
Номер провадження 2/404/1434/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Примак В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданого позову зазначено, що вона з відповідачем із 19 листопада 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно акту про спільне проживання осіб за місцем реєстрації від 12 жовтня 2022 року та довідки про реєстрацію місця проживання, дитина зареєстрована та проживає разом з нею, переобуває на її утриманні, відповідач проживає окремо та не приймає участі в утриманні дитини.

Позивач зазначає, що відповідач є працездатною людиною, проходить військову службу в лавах ЗСУ, не має на утриманні інших осіб, а отже це свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

21 квітня 2023 року представником відповідача, адвокатом Горпинко С.М. подано до суду відзив у якому вказано, що з 19 листопада 2014 року сторони перебувають у реєстрованому шлюбі. З 2014 року під час проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганських областях відповідач був мобілізований до лав ЗСУ. У 2015 році внаслідок бойового поранення в Донецькому аеропорту отримав 3 групу інвалідності, отримує пенсію. Після отримання групи інвалідності продовжує службу. З 2019 року є військовослужбовцем ЗСУ, проходить службу за контрактом.

Вказано, що з початком вторгнення Російської Федерації в Україну, позивач разом з дитиною виїхала до Польщі. Проживала там до серпня 2022 року, після приїзду в Україну, вона проживає у своєї матері. Зазначав, що не проживають разом 1 рік і 4 місяці.

Дізнавшись про те, що позивачем подано до суду позов про стягнення аліментів, відповідачем здійснювались з моменту подання позовної заяви платежі в рахунок сплати аліментів. Всього за період з 05 грудня 2022 року по 05 квітня 2023 року було перераховано 40 201 грн.

Зазначав, що сторони зараз не проживають, оскільки відповідач перебуває в зоні бойових дій. Посилання на те, що донька перебуває на утриманні тільки позивача не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем добровільно здійснюються перерахунки коштів. Викладені позивачем доводи стосовно того, що жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає та не буде надавати є надуманими та не відповідають дійсності.

Не заперечував проти задоволення позову, просив суд врахувати при ухваленні рішення що відповідачем в рахунок нарахованих аліментів з дати подання позовної заяви сплачено 40 201 грн., в період з 05 грудня 2022 року по 05 квітня 2023 року на картковий рахунок позивача.

Позивачем 24 квітня 2023 року подано до суду заперечення, відповідно яких вказано, що вона не погоджується з доводами вказаними у відзиві на позов стосовно того, що вони з відповідачем не проживають біля 1 року і 4 місяців. Зазначала, що вона постійно підтримувала родинний зв`язок з ним, навіть коли перебувала у Польщі. Потім дізнавшись про зраду вирішила дати час чоловіку на роздуми. Не проживають разом з вересня 2022 року. Просила позов задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності.

Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд врахувати позицію викладену ним у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про народження дитини, відповідач є її батьком.

Дитина проживає з матір`ю, позивачем по справі та перебуває на її утриманні.

Статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі також - Закон № 2402-III) та Конвенції ООН про права дитини.

Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК).

Відповідно до положень частини третьої статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з приписами частини другої статті 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 Закону №2402-III, які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Зважаючи на положення частини другої статті 10 ЦПК суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 2833 гривень.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дитини мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

У відповідності до частини третьої статті 12 ЦПК, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відзиві зазначено, що відповідач фактично визнає свій обов`язок брати участь в утриманні дитини.

Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з огляду на вибір позивачем способу стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька суд надає оцінку обґрунтованості визначеного позивачем розміру цієї частки.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я платника аліментів, що прямо пов`язаний з його працездатністю й відповідно матеріальним становищем. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Відповідач є працездатним та має можливість допомагати з утримання дитини. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у 1/4 частці його заробітку (доходу), що у свою чергу є мінімально визначеним законом розміром аліментів на одну дитину.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що на утримання дитини, створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку необхідно стягнути з батька дитини аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідає нормам Сімейного кодексу України та не порушує права та інтереси дитини.

Відтак позов у цій частині слід задовольнити.

Також судом враховується, що відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дитини. Так, відповідач здійснив переказ грошових коштів на ім`я позивача, де призначенням платежу вказано аліменти, а саме: від 05 квітня 2023 року на суму 8040,20 грн., 03 березня 2023 року на суму 8040,20 грн., 07 лютого 2023 року на суму 4020,10 грн., 04 лютого 2023 року на суму 4020,10 грн., 16 січня 2023 року на суму 4020,10 грн., 05 січня 2023 року на суму 4020,10 грн., 05 грудня 2022 року на суму 8040,20 грн., 04 листопада 2022 року на суму 8040,20 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК рішення підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць.

Згідно з частиною першою статті 192 СК, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2022 року, до досягненням дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 26.04.2023 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда