Справа № 2-65/10
Провадження № 6/451/7/23
УХВАЛА

судового засідання

24 квітня 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

секретар судового засідання Мурин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Суть заяви

ОСОБА_1 (заявник) подав до суду заяву, в якій просить визнати виконавчий документ (виконавчий лист) Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2010 у справі № 2-65/10 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви покликається на те, зокрема, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2010 у справі №2-65/10 за позовом ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованість за кредитним договором №KF 52031 від 04.09.2008 в розмірі 1 920 793,83 (один мільйон дев`ятсот двадцять тисяч сімсот дев`яносто три) грн 83 коп. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист. Зазначає, що станом на даний час у нього відсутній обов`язок виконувати зазначене рішення суду, оскільки правонаступник стягувача відсутній, у встановленому порядку заміна стягувачів, сторони у справі не проводилась, строки пред`явлення виконавчого документа є пропущеними, заяви про поновлення строків станом на даний час не подавалось.

При цьому, покликається на постанову Львівського апеляційного суду від 23.08.2022 у справі № 2- 65/10, якою було залишено без змін ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 29.12.2021, якими в свою чергу у заміні стягувана у справі №2-65/10 відмовлено.

Представником заявника на розгляд суду подано клопотання про розгляд заяви без участі заявника та його представника, заяву підтримують, просять суд її задовольнити (а.с.110).

Представник стягувача ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши викладені у заяві аргументи та додані до неї документи, доходить наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2010 року у цивільній справі №2-65/10 зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №КF52031 від 04 вересня 2008 року в розмірі 1 920 793,83 грн (а.с.43-45).

На підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили, Радехівським районним судом Львівської області 29.10.2010 було видано виконавчий лист (а.с.57).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 30.01.2013 року, укладеного між ПАТ «Фольксбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс», право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №KF52031 від 4 вересня 2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс» (а.с.61-66).

06 вересня 2013 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області по справі №451/1328/13-ц за заявою ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ ФІНАНС» у виконавчому провадженні (виконавчий лист №2-65/10 від 20.10.2010) по примусовому виконанню рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2010 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором» (а.с.78-79).

Відповідно до Договору міни цінних паперів №0617БД-1469//0617БВ-1470 від 27.06.2017 та акта прийому-передачі цінних паперів та виконаних зобов`язань до договору №0617БД-1469//0617БВ-1470 від 27.06.2017, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс» та ТОВ «Європейська газова група», право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №KF52031 від 04 вересня 2008 року перейшло до ТОВ «Європейська газова група».

06.11.2018 постановою Господарського суду Харківської області ТОВ «Європейська Газова Група» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до договору №UА-РS-2021-02-25-000035-1 купівлі-продажу права вимоги від 15.04.2021 року та акта №UА-РS-2021-02-25-000035-1 Про придбання майна на аукціоні від 26 березня 2021 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було придбано право вимоги ТОВ «Європейська Газова Група» до ОСОБА_1 за Кредитним договором №KF52031 від 04 вересня 2008 року.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 29.12.2021, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.08.2022 у справі №2-65/10, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну стягувача у справі №2-65/10 щодо виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2010 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Базель Фінанс» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код: 42649746, 04112, м. Київ, вул. Авіоконструктора Сікорського) р/р НОМЕР_1 відкритий в Акціонерному товаристві «Альфа Банк», МФО 300346) відмовлено.

Нормативно-правові акти, якими керувався суд

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 431 ЦПК України).

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

При цьому у стягувача залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі доведеності (ст. 433 ЦПК України).

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду" .

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа №2-65/10 виданого 10.03.2010 року, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків

Судом встановлено, що виконавчий лист №2-65/10 від 10.03.2023 року відносно боржника ОСОБА_1 виданий компетентним судом, що розглянув справу, на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2010.

Доводи заявника про наявність підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з покликанням при цьому, на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 29.12.2021, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.08.2022 у справі №2-65/10, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну стягувача у справі №2-65/10 щодо виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2010 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Базель Фінанс» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код: 42649746, 04112, м. Київ, вул. Авіоконструктора Сікорського) р/р НОМЕР_1 відкритий в Акціонерному товаристві «Альфа Банк», МФО 300346) відмовлено, суд вважає безпідставними, з огляду на те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Разом із тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду (до моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання), внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України, також не доведено та необґрунтовано належним чином факту помилкової видачі виконавчого листа.

Керуючись статтями 260, 261, 432 ЦПК України, Радехівський районний суд Львівської області,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа (виконавчий лист) Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2023 у справі № 2-65/10 таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Повний текст ухвали складено 26.04.2023

Головуючий суддяО. Куцик-Трускавецька