справа № 361/3783/22
провадження № 2/361/1287/23
25 квітня 2023 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Панек А.С., Лебідя В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати спільним сумісним майном подружжя житловий блок АДРЕСА_1 , та у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на частку цього житлового блоку в гуртожитку.
В обґрунтування позову зазначала, що 03 жовтня 2014 року вона і ОСОБА_2 уклали шлюб. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне сімейне життя у сторін не склалося, тому нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. 16 серпня 2018 року у період шлюбу сторони за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбали житловий блок № 31, загальною площею 31 м2, що знаходиться у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , одразу після придбання нерухомості вони разом із дочкою переїхали у це житлове приміщення та стали там проживати всією сім`єю, де вони проживають по теперішній час. Оскільки нею пред`явлено позов про розірвання шлюбу між сторонами, вважає необхідним здійснити поділ набутого подружжям у шлюбі майна.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Харін М.Б. у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 824. Від цього шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю.
Позивачем ОСОБА_1 пред`явлено також до суду позов про розірвання шлюбу між сторонами.
16 серпня 2018 року у період шлюбу відповідачем ОСОБА_2 за згодою дружини, позивача ОСОБА_1 , було укладено договір купівлі-продажу жилого блоку у гуртожитку, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К., зареєстрований в реєстрі за № 1156.
За умовами п. 1.2 цього договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) жилий блок № НОМЕР_1 у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31 м2 та має 2 кімнати.
За зазначеною адресою сторони постійно проживають із малолітньою дочкою ОСОБА_4 , там же зареєстровано місце їхнього проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. ч. 1, 6, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ст. 36 СК України).
У ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За змістом ч. 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Пленум Верховного Суду України у п. п. 23, 24 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у цивільній справі № 372/504/17 виклала правовий висновок та зазначила, що аналіз норм ст. ст. 60, 70 СК України, ст. 368 ЦК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 щодо визнання спільним сумісним майном подружжя житлового блоку № НОМЕР_1 , загальною площею 31 м2, що знаходиться у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , набутого сторонами у шлюбі, та його поділ між подружжям ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому за позивачем необхідно визнати право власності на частку спірного нерухомого майна.
Також із відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 265, 280 282 ЦПК України, суд
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий блок № 31, загальною площею 31 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового блоку № 31, загальною площею 31 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.