ЄУН № 336/3175/22
пр. № 2/336/330/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., за участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідачів адвоката Шкабуро О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому, посилаючись на наявність підстав для визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, просять визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30.08.2022 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідачі сповіщались про місце та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті суду за відсутності відомостей про фактичне місце проживання.

Відповідачі не направляли до суду відзив на позовну заяву.

Керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, судом цивільну справу розглянуто в заочному порядку.

Ухвалою суду від 02.03.2023 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачі підтримали заявлений позов, вказавши, що відповідачі є їх родичами, зареєстровані проживаючими у квартирі, але кілька років тому виїхали на постійне місце проживання до РФ та з того часу не повертались.

Представник позивачів позов підтримав, вказуючи, що відповідачі без поважних причин не проживають за зареєстрованим місцем проживання кілька років, будь-який намагань повернутись за місцем проживання не здійснювали, постійно мешкають на території РФ, наразі позивачі хочуть приватизувати квартиру.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору представника в судове засіданні не направила, направлено заяву про розгляд справи за відсутності представника, в заяві викладені міркування щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог до ОСОБА_4 .

В судовому засіданні за клопотанням позивачів допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вказали, що є сусідами позивачів, мешкають в тому ж будинку, відповідачів у квартирі не бачили кілька років.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджено інформаційною довідкою від 07.02.2023 року.

В зазначеній квартирі зареєстровані проживаючими ОСОБА_1 з 1978 року, ОСОБА_7 з 2008 року, ОСОБА_3 з 2000 року та ОСОБА_4 , 2013 року народження, з 2013 року, що підтверджено довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Крім того. позивачами надано копію паспорту ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 з 2020 року зареєстрований проживаючим у РФ.

Будь-яких інших доказів позивачами не надано.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачі в обґрунтування заявлених вимог посилались на положення ст. 72 ЖК України, якою визначено можливість визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду у разі не проживання у житлі протягом шести місяців.

Враховуючи факт реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_8 на території РФ з 2020 року, показання свідків щодо непроживання відповідача протягом кількох років, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині визнання таким, що втратив право користування квартирою, ОСОБА_8 .

Водночас, суд не вбачає підстав для визнання таким, що втратив право користування квартирою, ОСОБА_4 , 2013 року народження, адже відповідач малолітнім, доказів наявності у нього на праві власності чи користування іншого житла суду не надано, тож позбавлення його права користування квартирою може суттєво порушити право дитини на житло.

При цьому, оскільки ОСОБА_4 є малолітнім, на момент розгляду справи він досяг 9 років, не має права на вільний вибір місця проживання та мешкає із батьками, тож в цьому випадку не можна стверджувати, що непроживання його за зареєстрованим місцем проживання в України сталось з його волі та він не мав поважних причин для непроживання у квартирі.

При цьому позивачами не підтверджено набуття ОСОБА_4 громадянства іншої держави, тож в даному випадку суд має виходити з того. що ОСОБА_4 є громадянином України та його права як дитини підлягають захисту державними органами України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо ОСОБА_4 не підтверджені наданими доказами, тож не вбачає підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В частині позовних вимог про визнання таким, що втратив право користування квартирою, ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 гривні (дев?ятсот дев?яності дві гривні 40 коп).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжя, зареєстрована проживаючою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Запоріжжя, зареєстрований проживаючим: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований проживаючим: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований проживаючим: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Законний представник відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований проживаючим: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34, .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 25.04.2023 року.