Справа № 172/491/22
Провадження № 2/172/188/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г.

за участі секретаря судового засідання - Глушко О.М.

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

відповідачки за первісним позовом ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини з батьком та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

В С Т А Н О В И В

02.08.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14.02.2014 року з відповідачкою був укладений шлюб. На момент подання цього позову, в провадженні Васильківського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа № 172/381/22 про розірвання шлюбу. За час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після початку повномасштабних бойових дій задля безпеки дитини він забезпечив відповідачці та дитині виїзд та перебування за кордоном, надав при цьому нотаріальну згоду на виїзд дитини, знайшов для них житло, надав повне фінансове забезпечення для комфортного перебування за кордоном. Через деякий час після виїзду за кордон, у телефонних розмовах з донькою, остання просила забрати її додому до України, була налякана та замкнута. У той же час відповідачка повідомила його, що бажає розлучитися, бо перебуває в стосунках з іншим чоловіком і проживає з ним в одному будинку. Також вона почала вимагати, щоб позивач надав дозвіл на виїзд дитини в інші країни, зокрема її цікавили Об`єднані Арабські Емірати ( Дубай) . Жодних пояснень навіщо їй це, відповідачка не надала, тому він відкликав свою згоду на перебування дитини за кордоном і попросив свою сестру ОСОБА_7 поїхати і забрати доньку, оскільки через воєнний стан у нього самого виїхати за межі України не було можливості. Одразу забрати дитину його сестрі не вдалося, бо ОСОБА_3 її переховувала і лише приблизно через 10 днів за допомогою поліції Туреччини, вона знайшла ОСОБА_5 і змогла привезти її додому в Україну. Коли ОСОБА_7 разом з поліцією Туреччини приїхали за місцем проживання відповідачки, остання перебувала в стані наркотичного сп`яніння, а правоохоронці повідомили сестрі, що у них є підозра щодо нового чоловіка ОСОБА_3 і є ризик продажу дитини. Крім того, правоохоронці пояснили матері дитини, що в Туреччині передбачене суворе покарання за вживання наркотиків.

Наразі донька ОСОБА_5 проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні, він повністю опікується нею, турбується про її стан, займається навчанням та водить до психолога, щоб зменшити наслідки пережитого. За результатом спостереження психолог видала довідку, в якій зазначено, що стресовою ситуацією для дівчинки став від`їзд від батька та недостатня увага від матері і вона не має бажання повертатись в умови проживання з мамою, тому для дитячої психіки дитині краще залишитись із батьком.

Донька навчається у Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа № 75» Дніпропетровської області, відвідує секції тенісу та плавання. З характеристики, виданої школою, батьком дитини особливу увагу приділяє вільному часу дитини, враховує її схильності.

За період проживання дитини разом з матір`ю в Туреччині, остання не займалась розвитком доньки, не цікавилась уроками.

Відповідачка не працює і використовує дитину як спосіб маніпуляції позивачем, оскільки вона не працює і живе на кошти, які позивач дав їй перед поїздкою за кордон. Тому відповідачка й хоче, щоб дитина проживала з нею, щоб мати змогу витрачати кошти, які позивач виділяє на дитину, на власні потреби. Крім того, йому відомо про вживання відповідачкою наркотичних речовин, неодноразового перебування в стані наркотичного сп`яніння, під час якого вона легко піддається чужому негативному впливу, тому не здатна захистити дитину і забезпечити їй комфортні умови проживання та виховання.

При цьому, він не має на меті позбавляти дитину матері або чинити перешкоди у спілкуванні відповідачки з донькою, однак такі зустрічі повинні відбуватися під наглядом.

Враховуючи, що ОСОБА_3 має нестабільний фінансовий стан, оскільки не працює, а проживає за рахунок своїх чоловіків, зловживає наркотичними речовинами, безвідповідально ставиться до безпеки та виховання дитини. Повернення дитини матері неможливе, оскільки несе пряму загрозу життю, здоров`ю та інтересам дитини.

У зв`язку з вказаним просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини з ним за місцем його проживання та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.

Своєю ухвалою від 03.08.2022 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

15.09.2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказує, що 14.02.2014 року був укладений шлюб між нею та ОСОБА_1 . Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 року у справі № 172/381/22 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до досягнення нею 6-річного віку проживала за місцем реєстрації відповідачки в приватному будинку її ( ОСОБА_3 ) батьків по АДРЕСА_1 . Проживала вона з донькою у батьків, оскільки її сімейне життя з відповідачем після народження дитини значно погіршилося, оскільки відбувалися постійні сварки та ОСОБА_1 застосовував до неї фізичне та психічне насильство. У вказаному будинку створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Дитина з самого народження знаходилася на її та її батьків утриманні, забезпечена була всім необхідним.

Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України задля безпеки дитини нею було прийнято рішення про тимчасовий виїзд до Туреччини, м. Аланія, а відповідачем за зустрічним позовом була надана нотаріальна згода на виїзд дитини. В Туреччині вона з дитиною проживала в 5-зірковому готелі в апартаментах. Кожного дня саме вона продовжувала займатися розвитком доньки, водила її на тренування з тенісу, відвідували гурток з малювання, щотижня - спортивні заняття з гімнастики, тричі на тиждень в онлайн режимі з вчителем з англійської мови з дитиною виконували домашні завдання. Вказане підтверджується фотокопіями з її телефону. Також щодня з донькою відвідували басейн, а вечорами - дитячі розважальні програми. Дитину вона завжди годувала здоровою їжею, вона сама готувала її, з донькою вони ходили за покупками щодня. Крім того, на день народження ОСОБА_5 - 11 червня, вона влаштувала свято в ресторані, куди були запрошені всі її друзі, з якими вона познайомилася за час проживання в готелі, а також нею була організована розважальна програма за участі аніматорів, приміщення ресторану було святково прикрашено. За 4-місячне перебування в Туреччині батько навіть не цікавився донькою. На дзвінки позивачки за зустрічним позовом, ОСОБА_1 реагував роздратуванням, розмови зазвичай закінчувалися образами на її адресу. 24.06.2022 року не попередивши про приїзд до Туреччини, їй зателефонувала сестра її чоловіка - ОСОБА_7 та повідомила, що знаходиться в готелі і хоче з нею поспілкуватися. Під час зустрічі ОСОБА_7 повідомила, що всі родичі дуже скучили за ОСОБА_5 , окрім того у неї було нещодавно день народження, тому батько хотів її особисто привітати. У зв`язку з цим, сестра ОСОБА_1 повідомила, що приїхала аби вивезти дитину в Україну на 2 тижні, а потім повернути їй - матері. Після тривалих суперечок з відповідачем, її запевнили, що через два тижні дитину повернуть до Туреччини, оскільки тривале перебування на території України під час війни є небезпечним. Повіривши в обіцянки відповідача, вона надала нотаріально засвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_7 на тимчасовий вивіз її доньки з Туреччини в Україну. 27.06.2022 року вона зателефонувала сестрі відповідача, щоб дізнатися як ОСОБА_5 перенесла подорож додому, однак ОСОБА_8 повідомила, щоб вона більше не телефонувала і дитина буде проживати з батьком. Після цього, вона зателефонувала ОСОБА_1 , який запевнив, що дитину вона більше ніколи не побачить, а також погрожував їй фізичною розправою. Її батьки поїхали до відповідача за зустрічним позовом за місцем його фактичного проживання в Комфорт-сіті за адресою: АДРЕСА_2 , однак охоронець житлового комплексу повідомив, що ОСОБА_1 заборонив впускати на територію житлового комплексу її та її родичів. Після цього, її батьки поїхали до ОСОБА_7 , однак їм було відмовлено у можливості побачити дитину, хоча батьки чули, що дитина знаходиться в квартирі ОСОБА_7 . При виході батьків з будинку, під`їхав відповідач за зустрічним позовом і став ображати батьків, погрожував та поводив себе неадекватно. У зв`язку з цим, її батьки звернулися до правоохоронних органів із відповідною заявою.

Повернувшись в Україну, вона разом з батьками намагалися досягнути домовленості щодо повернення дитини їй - матері, однак відповідач та його матір і сестра, відмовляли в цьому. Дитина з моменту повернення в Україну проживала у сестри відповідача - ОСОБА_7 в м. Дніпро, тому вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 поїхали до сестри відповідача, але їм двері ніхто не відчинив, хоча вони чули як мати відповідача кричала на дитину, а та плакала. Після, вона викликала поліцію, але й на їх прохання двері квартири ніхто не відкрив. 03.09.2022 року вона потрапила на територію житлового комплексу Комфорт-сіті, де побачивши відповідача з дитиною, прохала ОСОБА_1 дати можливість поспілкуватися з дитиною, однак останній почав її ображати та наносити побої, після яких вона втратила свідомість та впала на землю. Того ж дня, вона звернулася до КП «ДОКЛ ім. Мечнікова «ДОР», де їй встановлено діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та направлено до невропатолога за місцем проживання на лікування. Станом на теперішній час курс лікування в Васильківській районній лікарні сімейної медицини продовжується. За фактом нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачем відкрито кримінальне провадження.

12.09.2022 року вона звернулася із заявою до служби у справах дітей Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про проведення профілактично-роз`яснювальної бесіди з ОСОБА_1 щодо незаконності вчинення їй перешкод у вихованні доньки ОСОБА_10 , зобов`язання відповідача не перешкоджати у спілкуванні з донькою та встановлення до моменту ухвалення рішення судом, місця проживання дитини з нею.

Також було виявлено, що батько дитини перевів її з одного навчального закладу до іншого. Оскільки навчання відбувалося і продовжує відбуватися в режимі онлайн, то дитина потребує більшої уваги та підтримки, а відповідач не здатен цього забезпечити. Крім того, дитина проживає не з відповідачем, а з його сестрою. Також їй відомо, що відповідач та його родичі здійснюють емоційно-психологічний тиск на дитину, принижують та ображають її як матір, запевняють доньку, що матір хотіла її продати, а також розповідають інші жахливі речі про неї. При цьому, відповідач ніколи надовго не залишався разом з донькою, не виявляв проявів самостійного виховання дитини, навіть в період спільного проживання, оскільки цікавився лише особистим життям, не приховуючи від неї зустрічі з коханками та поїздки з ними за кордон на відпочинок. Вона дуже сильно любить свою доньку, у них з донькою тісний емоційний та психологічний контакт, прив`язаність один до одного, вона зможе забезпечити доньку всім необхідним, оскільки є фізичною особою-підприємцем, працює у сфері краси. Вважає, що родина відповідача намагається незаконно позбавити її як матері переважного права на виховання доньки перед всіма іншими особами.

У зв`язку з чим просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини з нею та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 16.09.2022 року суд прийняв зустрічний позов ОСОБА_3 до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком та об`єднав їх в одне провадження.

Ухвалою від 03.05.2023 року до участі у справі залучена третя особа - орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_4 позовні вимоги за первісним позовом не визнав, зустрічний позов - підтримав та просив його задовольнити.

Крім цього, відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. Додатково у відзиві відповідачка зазначає, що під час перебування в Туреччині нею були створені всі умови для комфортного перебування доньки в іншій країні, поведінка дитини не змінилася, вона перебувала в гарному настрої, із задоволенням проводила спільний час з нею, спілкувалася з друзями. Крім того, вона не переховувалася в Туреччині, а проживала в одному й тому самому готелі і жодних представників поліції Туреччини разом з сестрою відповідача - ОСОБА_7 , яка приїхала забрати дитину в Україну, не було. Все, що викладене в позові щодо її поведінки та стану, в якому вона перебувала не відповідало дійсності. Вказане можуть підтвердити свідки розмови її ( ОСОБА_3 ) з сестрою відповідача. Також відповідачка за первісним позовом звертає увагу на те, що довідка щодо психоемоційного стану ОСОБА_10 , видана ФОП ОСОБА_11 як не компетентною особою, оскільки нею не надано підтвердження наявності відповідної освіти, а згідно з ЄДР основним видом діяльності ФОП є дошкільна освіта, а не діяльність психолога. Твердження позивача, що вона не займалася розвитком дитини в Туреччині, спростовується серед іншого характеристикою класного керівника ОСОБА_12 від 11.08.2022 року. Довідками виданими Васильківською ЦРЛ підтверджується факт того, що вона не вживала наркотичних речовин та не страждає на алкогольну залежність.

Треті особи надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, рішення просили прийняти на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 її рідний брат, відносини гарні. З ОСОБА_3 відносини погані. Після початку війни, ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_5 виїахли до Туреччини і коли вони там перебували, то зателефонувала ОСОБА_5 і в істериці попросила батька забрати її додому. Вона їздила до Туреччини, представляючи інтереси брата, щоб забрати дитину, але ОСОБА_3 не хотіла її віддавати, приховувала місце знаходження дитини, тому вона звернулася до місцевої поліції за допомогою. Розмова відбувалася в присутності ОСОБА_3 , чоловіка на ім`я ОСОБА_13 та дитини. Дитина дуже хотіла додому, але матір відсилала її до номера і та, йдучи в номер, плакала. Через деякий час розмови, ОСОБА_3 погодилася і дитина полетіла разом з нею (свідком) додому. Поведінка ОСОБА_3 коли вона забирала дитину була неадекватна, вона вигукувала претензії, що вона (свідок) приїхала за дитиною без попередження. У літаку ОСОБА_5 розповіла, що матір її била і почала залишати одну до ранку з чужими людьми, не хотіла взагалі бачити матір. Говорила, що вона лежала на сусідньому ліжку з матір`ю і якимось чоловіком на ім`я ОСОБА_13 . В подальшому повертати дитину до Туреччини, ОСОБА_3 не хотіла через свої плани, як вона сама сказала. Хоча вона, коли забирала ОСОБА_5 в Україну, обіцяла її повернути до Туреччини. Після повернення в Україну, ОСОБА_3 разом з батьками намагалися насильно забрати дитину, була спроба злому дверей і проникнення до житла. На що вона викликала поліцію. У цей час у ОСОБА_5 була істерика. Це було 25.08.2022 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона жила з травня по липень 2022 року у Туреччині, була там разом з матір`ю і сином 10-ти років. Там же і познайомились з ОСОБА_3 .Відносини між ОСОБА_15 і донькою були дуже добрі. Їздили разом на море, в парки, на гуртки, займалися з дітьми дистанційно навчанням. Чоловік ОСОБА_15 жодного разу не дзвонив, дзвонила вона. Дитину вона не кидала. Про інших чоловіків ОСОБА_3 їй нічого не відомо. Дитина не була ні в чому обмежена, всього вистачало. Після Туреччини вона спілкувалася з ОСОБА_15 та її представником щодо обставин цієї справи та позиції її чоловіка.

Свідок ОСОБА_16 пояснила в суді, що вона є сусідкою ОСОБА_3 , з якою дружать, з ОСОБА_1 ніяких відносин немає. ОСОБА_3 та її доньку ОСОБА_5 знає з народження останньої. Разом з ОСОБА_3 та дітьми часто гуляли разом. Коли ОСОБА_1 приїздив до Васильківки, то вчиняв скандал та повертався до м. Дніпра. Взагалі ОСОБА_1 фактично не бачила у Васильківці. Дитина розказувала, що батько бив матір. ОСОБА_3 говорила, що ОСОБА_17 надовго покидає їх з дитиною у Васильківці і їде до м. Дніпра. Після приїзду з Туреччини, на прохання ОСОБА_1 возили дитину, щоб погуляла з ОСОБА_5 . Зараз забороняє спілкуватися матері з дитиною.

Свідок ОСОБА_9 пояснила у судовому засіданні, що ОСОБА_1 це колишній зять, з яким стосунки погані, а ОСОБА_3 - це її донька, з нею гарні стосунки. Коли донька жила разом з ОСОБА_1 , то він не поважав ні доньку, ні її сім`ю. Приїздив дуже рідко, бо жив в м. Дніпрі. Донька з онукою жили у них і дитина просила жити без батька. Свати теж не добре відносилися до їхньої сім`ї. Коли донька і ОСОБА_1 почали жити разом, то він неодноразово бив доньку, в тому числі й при дитині. Коли донька з онукою повернулися з Туреччини, то ОСОБА_1 вів себе погано, не дає дитину матері. Знає, що ОСОБА_1 офіційно не працював, складав гроші то на квартиру, то на автомобіль. Онуку утримували вони і зареєстрована вона також за їхнім імсцем проживаня.

У судовому засіданні суд в присутності психологів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , вислухав думку малолітньої ОСОБА_10 , 2014 року народження, яка сказала, що зараз живе в м. Дніпрі з татом, там же ходить в школу і відвідує різні гуртки. До цього жила в Турції, там тепло, але їй не сподобалося, було дуже погано. Мама дуже сильно її образила. Тому вона не хоче бачитися з мамою, ні бачити її, ні чути, ні розмовляти з нею. Вона хоче жити з татом. В Дніпрі у неї є все необхідне. Зараз бажає піти з татом, а не з мамою. Відмовилася спілкуватись у судовому засіданні з матір`ю.

Вислухавши учасників та дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі зареєстрованому 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 14 і який на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На день ухвалення рішення у цій справі, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний згідно з рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 року. Рішення набрало законної сили 08.09.2022 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 , завіреної нотаріально, останній відкликав (скасував) заяву від 06.05.2022 року, якою він надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон та отримання тимчасового виду на проживаня у Турецькій Республіці, а також на перетинання кордону транзитних країн Європейського Союзу та країн Шенгенської угоди у період з 06.05.2022 по 05.05.2023 року його малолітньою донькою ОСОБА_22 у супроводі її матері ОСОБА_3 .

У період з 18.06.2022 по 18.06.2023 року ОСОБА_1 своєю заявою, посвідченою нотаріально, дав згоду на виїзд за кордон до Туреччини, країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського союзу та в`їзд в Україну його дочці ОСОБА_26, а також цією заявою уповноважив її тітку ОСОБА_7 , 1979 року народження бути опікуном дитини, супроводжувати її при перетині кордону, представляти її інтереси за кордоном.

Згідно з довідкою КЗО "Середня загальноосвітня школа № 75" Дніпровської міської ради" від 12.07.2022 року малолітня ОСОБА_23 , 2014 року народження навчається у вказаному закладі.

З характеристики, виданої 11.08.2022 року КЗО "Середня загальноосвітня школа № 75" Дніпровської міської ради" видно, що мати малолітньої ОСОБА_5 підтримувала зв`язок зі школою, класним керівником, відвідувала батьківські збори. Під час спілкування з ОСОБА_5 можна було зрозуміти, що стосунки з мамою дуже близькі, дружні, побудовані на взаємному порозумінні, любові та взаємності. Щодо стосунків батька і дитини класний керівник не може надати характеристику, оскільки батька дитини вона бачила один раз за два роки навчання ОСОБА_5 у її класі.

З довідки дитячого центру "Start Up" від 21.07.2022 року вбачається, що 14.07.2022 року до центру звернувся ОСОБА_1 , батько дитини ОСОБА_10 , 2014 року народження, з проханням провести діагностику психологічного стану його дитини. За результатами консультування, відкритого та прихованого спостереження, а також ряду психологічних тестувань встановлено, що психологічний стан дитини незадовільний, комунікативний рівень поганий, дитяча психіка не справляється самостійно, стресовою ситуацією для дівчинки став від`їзд від батька та не достатньо уваги від матері.

Стороною позивача за первісним позовом надані суду документи, з яких встановлено таке. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом з донькою ОСОБА_22 , 2014 року народження, в квартирі є окрема кімната для дитини, в якій є місце для навчання, шафа для одягу, технічні засоби для навчання, умови проживання задовільні, є комунікації, необхідні меблі та техніка. В сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_21 відсутні складні життєві обставини, що підтверджується актом оцінки потреб та висновком оцінки потреб сім`ї, складеним відділом Дніпровського міського центру соціальних служб у Центральному районі міста Дніпра.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_24 .

Стороною відповідача за первісним позовом надані суду документи, з яких встановлено таке. ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , з сусідами підтримує гарні стосунки, бере участь у житті ОСББ, активно займається вихованням дитини. На обліку лікаря-нарколога та психіатра ОСОБА_3 не перебуває, що підтверджується довідками КП "Васильківська ЦРЛ" Васильківської селищної ради від 30.08.2022 року. ОСОБА_3 зареєстрована як фізична-особа підприємець з 30.08.2022 року, вид економічної діяльності - 96.2 Надання послуг перукарнями та салонами краси (основний), і згідно з договором від 01.09.2022 року винаймає у фізичної особи ОСОБА_25 по АДРЕСА_5 одне робоче місце. Згідно з договором оренди квартири від 28.02.2022 року винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_6 з метою проживання в ній разом з донькою ОСОБА_21 .

Крім цього, сторонами у справі надані довідки КЗ "Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги" про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару. Рекомендації практичного психолога в обох довідках зазначені такі, що для повноцінного психічного розвитку дитини та формування її особистості в житті дитини необхідна присутність обох батьків. У довідці від 10.03.2023 року, яка надана ОСОБА_1 , задля психологічного здоров`я дитини і в інтересах дитини обом батькам необхідно налагодити спілкування і встановити конструктивні методи та тактики виховання, при вирішити питання щодо місця проживання враховувати побажання дитини, а в довідці від 17.10.2022 року, яка надана ОСОБА_3 зазначено, що необхідно відновити спілкування матері з дитиною.

Відповідно до ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого законом.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

В ході розгляду цієї справи суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 08.08.2022 року розірвали, від шлюбу вони мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , 2014 року народження, між батьками цієї дитини існує особистий конфлікт, який негативно впливає на дитину, наразі дитина проживає разом з батьком і висловила свою власну категоричну думку, що вона хоче й надалі проживати разом з батьком і вона не готова до будь-яких контактів з матір`ю, в тому числі, й на проживнаня разом з нею, оскільки матір її дуже сильно образила.

При ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, суд виходить з того, що найкращі інтереси останніх мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися. Держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи думку самої малолітньої дитини, інтересів якої насамперед стосується розгляд цієї справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, що відповідає забезпеченню якнайкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_5 . Разом з цим, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, ст.ст. 7, 141, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

2. Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою його проживання.

3. Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21 вересня 2023 року.

Суддя І.Г.Битяк