Справа № 755/588/23
"24" березня 2023 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді - САВЛУК Т.В.,
при секретарі Бурячек О. В.,
учасники справи:
відповідач - не з`явилась,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , просив суд: «Визнати недійсним з моменту укладання шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 січня 1983 року актом, який був складений 05 січня 1983 року, Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області та скасувати актовий запис від 05 січня 1983 року, вчинений Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області».
17 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідач правом подати відзив на позов не скористалась, заяв (клопотань) з процесуальних питань до суду не подавала.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. (ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України)
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що з 02 червня 1984 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який був розірваний 10 вересня 2005 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №924. В грудні 2022 року, маючи намір зареєструвати офіційний шлюб, позивач в органах РАЦС випадково дізнався, що нібито перебуває у зареєстрованому шлюбі з невідомою йому особою, яка записана як його дружина ОСОБА_2 , шлюб зареєстровано 05 січня 1983 року Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області. Позивач наголошує, що дійсно він є уродженцем вказаного села, де нібито відбулась реєстрація шлюбу, однак наміру створити сім`ю на той час не мав, особу з якою укладено шлюб він не знає, ніколи з нею навіть не був знайомий, на дату укладання шлюбу позивач проживав у місті Києві, працював в правоохоронних органах, при проходженні службової перевірки при прийнятті на роботу, в особовій справі, відсутні відомості про його сімейний стан як одружений, при реєстрації офіційного шлюбу з ОСОБА_3 , колишня дружина, також не було виявлено відомостей про перебування позивача в зареєстрованому шлюбі з іншою особою. На даний час вирішити питання про анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу з відповідачем не виявляється за можливе, оскільки Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області ліквідовано, актів про передачу документів про реєстрацію шлюбу до архівних установ не зберіглось, тому позивач змушений звертатись до суду з цим позовом задля визнання недійсним з моменту укладання шлюбу нібито укладеного між позивачем та відповідачем 05 січня 1983 року, який зареєстрований Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області .
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення виклику до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом подати відзив на позов по суті предмету спору не скористалася.
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. (ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України)
Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, та приходить до наступних висновків.
Недійсність шлюбу пов`язується з порушенням умов укладення шлюбу. Причому з одного боку визнання шлюбу недійсним - це санкція за порушення сімейного законодавства, яке допускають особи, що укладають шлюб (або одна з осіб), саме при укладенні шлюбу, з іншого - це вид сімейно-правової відповідальності. Отже, недійсність шлюбу - це форма відмови держави від визнання укладеного шлюбу як юридично значущого акту.
Відповідно до п. 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України, за нормами якого судом вирішено спір, зазначений кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.
Оскільки шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який визнається недійсним, був зареєстрований Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області 05 січня 1983 року (актовий запис №1) , до введення в дію Сімейного Кодексу України, то до даних правовідносин необхідно застосовувати положення статей 45, 47, 49 КпШС України.
Таким чином суд вважає, що до вищевказаних правовідносин необхідно застосувати вимоги Кодексу про шлюб та сім`ю України від 1969 року також у відповідності до вимог Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України».
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ( ч.1 ст. 13 ЦПК України)
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Недійсність шлюбу це особливий вид сімейно-правової санкції, яка застосовується у випадках порушення передбачених законом умов укладення шлюбу і означає анулювання тих юридичних наслідків, які законом пов`язуються з дійсним шлюбом.
Судом встановлено, що 05 січня 1983 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис №1.
Згідно повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 27 жовтня 2012 року 09:08:35 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ріпкинського районного управління юстиції внесені до Реєстру відомості про видане 05 січня 1983 року свідоцтво про укладання шлюбу, видане Тарасо-Шевченківською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області.
Відповідно до ст. 13 КпШС України реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей. Права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.
Шлюб визнається недійсним лише за рішенням суду, і на вимоги про визнання шлюбу недійсним відповідно до ст. 9 КпШС України позовна давність не поширюється.
Виходячи з положень ст. 45 КпШС України шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених статтями 15-17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім`ю (фіктивний шлюб). Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку.
Як роз`яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року за № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (із змінами і доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3, від 30 березня 2007 року №3), при розгляді справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що на підставі ст. 45 КпШС відповідний позов може бути задоволено незалежно від часу реєстрації шлюбу, якщо буде встановлено, що вона мала місце за відсутності взаємної згоди осіб, які одружувалися, зокрема: коли хтось із них у той момент не розумів значення своїх дій або не міг керувати ними; якщо ці особи (або одна з них) не мали наміру створити сім`ю (укладали фіктивний шлюб); якщо вони (хтось із них) не досягли шлюбного віку і його не було знижено в установленому законом порядку (крім випадків вагітності дружини або народження дитини), а також якщо шлюб було зареєстровано між особами, з яких хоча б одна перебувала в іншому шлюбі, або між родичами по прямій висхідній чи низхідній лінії, між повнорідними й неповнорідними братами та сестрами, між усиновителями й усиновленими або між особами, з яких хоча б одна на час реєстрації шлюбу була визнана судом недієздатною внаслідок душевної хвороби чи недоумства.
Якщо на час вирішення позову про визнання шлюбу недійсним відпали обставини, які відповідно до закону були перешкодою для його укладення (особа досягла шлюбного віку або була поновлена в дієздатності; померла особа, за наявності шлюбу з якою укладався новий шлюб, тощо), суд відмовляє в позові й одночасно визнає, що шлюб є дійсним починаючи з дня, коли відпала така перешкода. Смерть особи, яка на час укладення шлюбу перебувала в іншому шлюбі, не належить до випадків, які виключають визнання нового шлюбу недійсним.
Крім цього, як вбачається із позиції, що міститься у ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-5691св13, причому відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах не правового характеру, що супроводжують
Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Кодексу про шлюб та сім`ю України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.
Відповідно до ст. 47 КпШС України позов про визнання шлюбу недійсним може бути пред`явлений одним з подружжя, прокурором і особами, права яких порушені. Пред`являти позов про визнання шлюбу недійсним внаслідок недосягнення подружжям шлюбного віку вправі самі неповнолітні, їх батьки, органи опіки і піклування та прокурор. Позов про визнання недійсним шлюбу, який укладено особою, визнаною недієздатною внаслідок душевної хвороби чи недоумства, може бути пред`явлений особами, зазначеними в частині першій цієї статті, а також опікуном недієздатного та органами опіки і піклування.
Відповідно до ст. 48 КпШС України шлюб, визнаний судом недійсним, вважається таким з часу його укладення.
Згідно вимог ст. 49 КпШС України, визнання шлюбу недійсним тягне за собою припинення всіх прав і обов`язків, що виникли раніше і передбачені законом для осіб, які перебувають у шлюбі.
Відповідно до вимог ст. 161-1 КпШС України, анулювання актових записів громадянського стану проводиться на підставі рішення суду.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними наступні обставини, що на час реєстрації шлюбу, який визнається недійсним, дата укладання 05 січня 1983 року, позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 05 серпня 1982 року по 23 листопада 1990 року, працював в правоохоронних органах, на час укладання офіційного шлюбу з ОСОБА_3 (дата реєстрації шлюбу - 02 червня 1984 року) в актовому записі про шлюб зазначено, що наречений в іншому шлюбі не перебуває, також не було виявлено актового запису про шлюб з іншою особою на дату розірвання цього шлюбу (10 вересня 2005 року), згідно даних паспорта громадянина України, виданого на ім`я позивача, відсутні відмітки про реєстрацію шлюбу саме з відповідачем.
Таким чином, наведені позивачем підстави для визнання шлюбу недійсним, як такого, що укладений без наміру створи сім`ю та без особистої згоди одного із подружжя, найшли своє підтвердження під час розгляду судової справи, долучені до справи письмові докази є належними та допустимими та стосуються предмета доказування, тому за сукупності встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням обраного позивачем способу захисту шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області 05 січня 1983 року (актовий запис №1), слід визнати недійсним від дня його державної реєстрації.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок, сплачений позивачем при звернені з цим позовом до суду.
На підставі наведеного та керуючись статями п. 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України, статями 9, 12-14, 45, 47-49, 161-1 Кодексу про шлюб та сім`ю України, статями 4, 5, 12, 13, 76-82, 141,264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Виконкомом Тарасо-Шевченківської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області 05 січня 1983 року (актовий запис №1) - визнати недійсним від дня його державної реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.