Справа № 366/2863/20
Провадження № 2/366/268/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

6 квітня 2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П, розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про відкриття провадження у справі за зустрічним позовом комунального некомерційного підприємства Іванківської районної лікарні «Іванківська центральна районна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення витрат за період стажування в інтернатурі,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 29 червня 2022 року первісний позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» про зміну формулювання підстав звільнення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з п. 4 ст. 40 КЗпП України: «звільнена за прогул без поважних причин» на п. 2 ст. 36 КЗпП України: «звільнена у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору».

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 3000,00 грн моральної шкоди та 147,20 грн матеріальних витрат у зв`язку із розглядом справи.

Інші вимоги залишено без розгляду.

Зустрічний позов Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» витрати за період стажування в інтернатурі у сумі 126571 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Додатковим рішенням Іванківського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» про зміну формулювання підстав звільнення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та за зустрічним позовом Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення витрат за період стажування в інтернатурі - задоволено частково.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з отримання професійної правничої допомоги у розмірі 22459,50 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 червня 2022 року та додаткове рішення Іванківського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задоволено частково.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 03 березня 2021 року, рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року в частині задоволення зустрічного позову комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення витрат за період стажування в інтернатурі у сумі 126 571 грн., стягнення витрат на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн. та судового збору на суму 2 270,00 грн. скасовано.

Передано справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі за зустрічним позовом комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківська центральна районна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення витрат за період стажування в інтернатурі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 198 Цивільного процесуального кодексу України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими Главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених даним Кодексом.

Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Вирішуючи питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви суд приходить до наступного.

Згідно статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України).

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 175/957/19, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 766/12340/17.

Встановлено, що ухвалою суду від 23 вересня 2021 року відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву - у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали до 19 жовтня 2021 року.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 позовна заява з додатками з ухвалою суду від 23 листопада 2020 року.

Строк на подання відзиву встановлення у п`ятнадцятиденний термін.

18 грудня 2020 року до суду від представника відповідача по первісному позову надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Зустрічна позовна заява до суду надійшла 3 березня 2021 року.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Представник відповідача не звертався з клопотанням про продовження строку на подання зустрічного позову у передбачений строк.

Враховуючи, що представник відповідача пропустив встановлений ст. 193 ЦПК України строк для подання зустрічної позовної заяви, з заявою про його поновлення до суду не звертався, та представник позивача наполягає на тому, що представником відповідача пропущений строк для подання зустрічної позовної заяви, суд вважає, що зустрічна позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду з первісним позовом та підлягає поверненню відповідачу.

При цьому, суд наголошує, що повернення зустрічного позову не обмежує право КНП ІРР «Іванківської центральної районної лікарні» звернутись до суду з позовною заявою на загальних підставах.

Також, слід зазначити, що зустрічна позовна заява згідно ч. 1 ст. 194 ЦПК України подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, та повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 49, 55, 83, 84, 197-198, 200, 247 ЦПК України, УХВАЛИВ:

У прийнятті зустрічного позову комунального некомерційного підприємства Іванківської районної лікарні «Іванківська центральна районна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення витрат за період стажування в інтернатурі - відмовити та повернути позов позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.П. Гончарук