Справа № 569/3331/23
15 вересня 2023 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
ТДВ «Рівнефармація» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь ТДВ «Рівнефармація» заборгованість в розмірі 11 998 грн. 92 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТДВ «Рівнефармація» та ОСОБА_1 укладено договір № 04- оренди нежитлового приміщення від 23 грудня 2021 року. 23 грудня 2021 року сторонами було підписано також акт прийому-передачі орендованого приміщення. Сума орендної плати за користування майном становить 3 000 грн. за місяць, в тому числі з ПДВ. Орендна плата нараховується з 23 грудня 2021 року та вноситься орендарем щомісячно за поточний місяць не пізніше 28 числа поточного місяця. Додатково проводиться плата згідно виставлених рахунків за електроенергію та за споживання води та каналізацію по показниках окремих електролічильників, плата за теплопостачання сплачується пропорційно займаній площі. Плата за комунальні послуги нараховується з дати укладення договору.
За весь період дії договору орендарем було перераховано на користь позивача 11 044 грн. 08 коп. Станом на 21 лютого 2023 року сума заборгованості за оренду приміщення та комунальні платежі становить 11 998 грн. 92 коп. Акт приймання-передачі майна з оренди сторонами не підписувався, так як орендар без попередження звільнив приміщення і не виходив на зв`язок ні для підписання даного акта, ні для погашення заборгованості.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується її розпискою. 15 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за відсутності позивача і не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань.
Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 27 квітня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
21 липня 2023 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 15 вересня 2023 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказано причину повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За змістом частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.
Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.
Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача Левчук О.В. не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, 23 грудня 2021 року між ТДВ «Рівнефармація», як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, був укладений договір № 04- оренди нежитлового приміщення (надалі договір).
Відповідно до п. 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк.
Пунктом 1.2. договору передбачено, що за договором орендодавець зобов`язується передати орендарю приміщення загальною площею розміром 30 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Пунктом 2.1 договору встановлено, що передача приміщення в оренду здійснюється не пізніше, на підставі акта прийому-передачі підписаного сторонами, який є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п. 4.1., 4.2 договору сума орендної плати за користування майном становить 3 000 грн. в тому числі ПДВ (30 кв.м. по 100 грн. за 1 кв.м.). ПДВ нараховується згідно чинного законодавства. Орендна плата нараховується з 23 грудня 2021 року, в подальшому вноситься орендарем щомісячно за поточний місяць не пізніше 28 числа поточного місяця.
Відповідно до п. 4.5. договору до кінця поточного місяця проводиться плата згідно виставлених рахунків за електроенергію та за споживання води та каналізацію по показниках окремих електролічильників, плата за теплопостачання сплачується пропорційно займаній площі. Плата за комунальні послуги нараховується з дати укладення договору.
На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу в оренду нежиле приміщення площею 30 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом прийому-передачі орендованого приміщення від 23 грудня 2023 року.
Натомість відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 11 998 грн. 92 коп., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01 грудня 2021 року по 20 лютого 2023 року.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
У відповідності до ч. 1 та ч. 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Судом встановлено, що 23 грудня 2021 року між ТДВ «Рівнефармація» та ОСОБА_1 був укладений договір № 04- оренди нежитлового приміщення. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору. На виконання умов договору ТДВ «Рівнефармація» було передано відповідачу в оренду нежиле приміщення площею 30 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , натомість відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у передбачений в договорі строк орендну плату та комунальні послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 11 998 грн. 92 коп.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди є доведеними та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 759, 762 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р I Ш И В:
Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» заборгованість у розмірі 11 998 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 92 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» судові витрати у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 15 вересня 2023 року.
Суддя О.О. Першко