Справа № 346/3203/23
Провадження № 22-ц/4808/1136/23
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 24 липня 2023 року, постановлену в складі судді Яремин М.П., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилася в с. Богданівка Чернігівського району Запорізької області; проживала з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області. Від даних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_8 .

Батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також він перебував у шлюбі з ОСОБА_9 , в якому у них народилися двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Рішенням Кіровогорадського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2019 року вказаний шлюб розірвано.

Як військовослужбовець ОСОБА_7 проходив службу в Запорізької області та йому було відомо про вагітність заявниці як до народження дитини, так і після. Він систематично надавав кошти для забезпечення її потреб як цивільної дружини та потреб сина. Але оскільки ОСОБА_7 перебував у зоні проведення бойових дій, не мав можливості подати заяву про визнання свого батьківства відносно цієї дитини та жодного разу її не бачив, а лише по фотознімках, що надсилала цивільна дружина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 загинув під час проходження військової служби при виконанні бойових дій, а після його смерті постало питання оформлення спадщини.

Зазначає, що встановлення даного факту необхідне для того, щоб їхній з ОСОБА_7 син мав всі особисті майнові та немайнові права, пов`язані з фактом батьківства, а також загибеллю його батька.

Вказує, що у архіві медичної лабораторії КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР зберігається біологічний матеріал (зразок крові та фрагмент ребра) ОСОБА_7 , тому представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24 липня 2023 року заяву залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 та ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк В.М. подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що встановлення даного факту ОСОБА_1 необхідно для того, щоб їхній з ОСОБА_7 син ОСОБА_10 мав всі особисті майнові та немайнові права, пов`язані з фактом батьківства, а також загибеллю його батька. А в позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо.

У свідоцтві про народження сина заявниці батьком дитини записаний ОСОБА_11 , тобто прізвище дитини зазначено за прізвищем матері, а по батькові вказано « ОСОБА_10 ». При цьому ОСОБА_1 стверджує, що останній являється біологічним сином ОСОБА_7 .

Вважає, що в даному випадку ніхто не претендує, не оспорює та не оскаржує права позивачки на спадкування. Також безпідставні посилання суду на те, що державні органи будуть оспорювати факт батьківства. Адже поки батьківство не встановлено, заявниця взагалі не має права вимагати будь-чого від державних органів чи нотаріуса. А посилання суду на практику Верховного Суду не стосуються даної справи, оскільки в таких досліджувалися обставини в межах вже виниклого та триваючого адміністративно-правового спору.

Вказує, що тільки коли в окремому провадженні після проведення експертизи буде підтверджено батьківство, суд змушений буде задовольнити заяву, і заявниця зможе внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. А спору з державними органами наразі не існує.

Просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 24 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк В.М. в судовому засіданні апеляційного суду доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Заінтересованої особи в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності вказаних учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка В.М., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 є внутрішньо переміщеними особами з с. Богданівка Запорізької області в с. Верхній Вербіж Івано-Франківської області, про що свідчать копії довідок Нижньовербізької сільської ради від 23.05.2022 року №2608- та від 20.10.2022 року №2608- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, Тимчасового посвідчення №1305 особи, постраждалої від воєнної агресії на території України від 20.05.2022 року (а.с. 6-7).

Згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.10.2022 року батьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 записано « ОСОБА_11 » (а.с. 13).

Встановлено також, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився та проживав у с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 14).

З 05.02.2016 року перебував у зареєстровано шлюбі з ОСОБА_12 , в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2019 року розрізано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 . Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінене на дошлюбне ОСОБА_13 (а.с. 21).

25.02.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_7 був призваний у Збройні Сили України та з 06.03.2022 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 (а.с. 15).

Як вбачається з копії Сповіщення сім`ї про загибель №2275 від 24.04.2023 року Коломийського районного ТЦКСП, Лікарського свідоцтва про смерть №131 від 24.04.2023 року Синельниківського районного відділення №1 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок артилерійського обстрілу в районі н.п. Червоне Пологівського району Запорізької області. Смерть пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 16, 18).

27.04.2023 року Коломийським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17, 19).

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства на підставі ч. 6 ст. 294 та ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи, метою звернення із такою заявою є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7 , а також загибеллю останнього як батька дитини ОСОБА_8 . Встановлення факту батьківства в даному випадку тягне за собою не тільки вирішення питання щодо спорідненості дитини з померлим, а надає право на отримання державної соціальної допомоги, поширюється на правовідносини, пов`язані зі спадкуванням, що в свою чергу свідчить про наявність спору про право та неможливості розгляду даної справи у порядку окремого провадження.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини 1 статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини 1 статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 .

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22).

Згідно з частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити факт, що померлий ОСОБА_7 є батьком її малолітнього сина ОСОБА_8 , зазначивши при цьому мету встановлення такого факту: оформлення спадщини, отримання всіх особистих майнових та немайнових прав, пов`язаних з фактом батьківства, а також загибеллю батька.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав як для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 , так і для визнання (підтвердження) за дитиною певного соціально-правового статусу.

Судом встановлено, що на отримання спадкових і соціальних прав після смерті ОСОБА_7 претендують інші члени сім`ї загиблого, зокрема, його батьки, діти від першого шлюбу з ОСОБА_14 . При цьому мати загиблого в судовому засіданні зазначила, що здійснювала поховання сина та має намір обов`язково оформляти спадщину після його смерті, а ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася.

Отже, вказані обставини свідчать про наявність спору про право в цій справі; встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, породжуватиме певний правовий наслідок й впливатиме на права інших членів сім`ї ОСОБА_7 .

Таким чином висновки суду першої інстанції про неможливість розгляду даної справи у порядку окремого провадження та залишення заяви без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 та ч. 4 ст. 315 ЦПК України є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до незгоди з таким.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка В.М. слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 24 липня 2023 року - без змін.

При цьому заявник не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист цивільних прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними, із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що за своїм предметом та можливими правовими наслідками, вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.