ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м.Суми

Справа №592/6689/22

Номер провадження 22-ц/816/677/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2023 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 18 грудня 2007 року уклали кредитний договір № SUH2GK. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 22450,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № SUH2GK. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до приватного нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 07 жовтня 2019 року приватним нотаріусом було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, винесення виконавчого напису від 07 жовтня 2019 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 19589,94 доларів США. Оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 07 жовтня 2019 року, тобто за період з 18 грудня 2007 року по 14 червня 2019 року, то за період після винесення виконавчого напису від 07 жовтня 2019 року, з 01 березня 2020 року по 08 вересня 2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 1483,20 доларів США, яка складається з наступного: 1483,20 доларів США - 3 % річних від простроченої суми.

Посилаючись на вищевикладене, банк просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 1483,20 доларів США, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08 вересня 2022 року складає 54225 грн 79 коп. за кредитним договором від 18 грудня 2007 року, яка складається з наступного: 1483,20 доларів США - 3 % річних від простроченої суми.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2023 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 1483,20 доларів США, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08 вересня 2022 року складає 54225 грн 79 коп. за кредитним договором № SUH2GK від 18 грудня 2007 року, яка складається з наступного: 1483,20 доларів США - 3 % річних від простроченої суми.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2481 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банку залишити без задоволення.

Зазначає, що позивачем пред`явлена до стягнення заборгованість по 3 % річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України за період з 01 березня 2020 року по 08 вересня 2022 року, однак вказує про те, що Банком в його позові не зазначено про те, що є таке, що набрало законної сили судове рішення між сторонами по справі і з тих самих підстав, але з іншим предметом.

Так, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 вересня 2018 року у цивільній справі № 592/815/17, яке постановою Апеляційного суду Сумської області від 05 листопада 2018 року залишено без змін та набрало законної сили, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором № SUH2GK від 18 грудня 2007 року, яка утворилась станом на 29 листопада 2016 року в розмірі 19676 доларів США 69 центів, що за курсом відповідно до розпорядження НБУ від 29 листопада 2016 року складало 504707 грн 10 коп. залишено без задоволення, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Підсумовуючи вищевикладене, приходить до висновку, що оскільки позивачем пропущено строк для звернення з позовом до суду про стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, то 3 % річних, що пред`явлені до стягнення в даному позові, були нараховані на вимогу, яка існує в натуральному зобов`язанні, а тому не може бути стягнута заборгованість, нарахована на суму заборгованості за вимогами щодо яких позовна давність була пропущена, а відтак відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до апеляційного суду не направив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2023 року: 2684 * 100 = 268400 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 18 грудня 2007 року уклали кредитний договір № SUH2GK (а.с. 11-13).

Відповідно до кредитного договору № SUH2GK від 18 грудня 2007 року, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , позивач надав відповідачу кредит у сумі 22450,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому цим договором.

Згідно виконавчого напису № 2860 від 07 жовтня 2019 року вбачається, що в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 07 жовтня 2019 року, тобто за період з 18 грудня 2007 року по 14 червня 2019 року (а.с. 4).

Тобто, заборгованість ОСОБА_1 становить 1483,20 доларів США, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08 вересня 2022 року складає 54225 грн 79 коп., за кредитним договором від 18 грудня 2007 року складає 1483,20 доларів США - 3 % річних від простроченої суми.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та врахував, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, а тому прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 1483,20 доларів США 3 % річних від простроченої суми.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини першої статті 267 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Відповідно до статті 625 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зроблено висновок про те, що при відмові у задоволенні позову про стягнення основного зобов`язання у зв`язку з пропуском позовної давності, 3 % річних були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних слід відмовляти за безпідставністю.

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Вказану правову позицію також висловив Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 753/16751/17 (провадження № 61-18345св20).

У справі, що переглядається АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з відповідача 3 % річних від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 01 березня 2020 року по 08 вересня 2022 року. Оскільки рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 вересня 2018 року у цивільній справі № 592/815/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 05 листопада 2018 року, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором № SUH2GK від 18 грудня 2007 року, яка утворилась станом на 29 листопада 2016 року в розмірі 19676 доларів США 69 центів, що за курсом відповідно до розпорядження НБУ від 29 листопада 2016 року складало 504707 грн 10 коп. залишено без задоволення, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, то 3 % річних у справі, що переглядається, були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачем пропущено строк для звернення з позовом до суду про стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, то 3 % річних, що пред`явлені до стягнення в даному позові, були нараховані на вимогу, яка існує в натуральному зобов`язанні, а тому не може бути стягнута заборгованість, нарахована на суму заборгованості за вимогами щодо яких позовна давність була пропущена, а відтак відсутні підстави для задоволення вимог Банку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги та відмові у задоволенні позову, з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3721 грн 50 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2023 року скасувати та прийняти постанову.

В задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 3721 грн 50 коп. компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

В. Ю. Рунов