Справа № 161/9610/23
Провадження № 2-др/161/94/23
У Х В А Л А

18 липня 2023 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши заяву представника стягувача адвоката Кінах Я.В. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 161/9610/23 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

26.06.2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі №161/9610/23 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, починаючи з 12.06.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

13.07.2023 року представник стягувача адвоката Кінах Я.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №161/9610/23 в обгрунтування якої зазначила, що при винесенні вищевказаного судового наказу не було вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу.

Надаючи правову оцінку вищевказаній заяві, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач ОСОБА_1 заявила вимогу про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, яка не передбачена ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок та підстави стягнення витрат на правничу допомогу регулюються ст. 137 ЦПК України, норми якої вимагають подачі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; проведення перевірки співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ці ж норми ЦПК наділяють іншу сторону правом звертатися до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, покладають на неї обов`язок доведення неспівмірності або зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19.

В наказному провадженні суд позбавлений можливості проведення зазначеної перевірки та створення умов для реалізації іншою стороною прав та обов`язків, передбачених ст. 137 ЦПК України.

Таким чином, у задоволенні заяви представника стягувача адвоката Кінах Я.В. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 161/9610/23 щодо стягнення витрат на правову допомогу необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 160-165, 260, 261, 270, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника стягувача адвоката Кінах Я.В. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 161/9610/23 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Повний текст ухвали складений 18 липня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Рудська С.М.