Справа № 569/6292/23
УХВАЛА

13 вересня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Онищук Ігоря Миколайовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Онищук Ігоря Миколайовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та стягнення моральної шкоди.

По даній справі відкрито провадження і вона призначена до розгляду.

02.08.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача адвокатом Кхатером Ф.Е. подано заяву про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовує тим, що після пред`явлення позову спірна земельна ділянка, яка була предметом договору дарування була виставлена на продаж через платформу онлайн оголошень https://www.olx.ua/uk/, а саме за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно відповіді № 14789С від «11» липня 2023 року на адвокатський запит № 10926/06/23 від 26.06.2023 року повідомлено, що на продаж було виставлено земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0040 за ціною 2 500 доларів США. Відтак, враховуючи предмет позову та той факт, що спірну земельну ділянку намагаються реалізувати, за конкретну визначену суму, заявник вважає, що відсутність забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, адже спірне майно може вибути з власності відповідача та перейти до іншої особи добросовісного набувача. Вважає, що забезпечення позову буде впливати на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім того, представник позивача вказує, що відповідне забезпечення позову зможе унеможливити відчуження земельної ділянки та переходу права власності до інших осіб добросовісних набувачів, а також унеможливить появу будь-яких об`єктів нерухомого майна в процесі будівництва на спірній земельній ділянці в тому числі незвершеного будівництва, відтак відпаде необхідність у приведенні земельної ділянки в попередній стан.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без виклику сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів особи і застосовується судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до ст. 976 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Онищук Ігоря Миколайовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 311452114, що сформована 03.10.2022 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:027:0040, площею 0,0075 га належить ОСОБА_3 (відповідачу у справі) на праві приватної власності, а державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 було здійснено 23 лютого 2021 року.

Право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_3 набув на підставі оскаржуваного договору дарування від 31 жовтня 2003 року, який зареєстровано в реєстрі за № 5361 та посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онищуком Ігорем Миколайовичем (відповідач у справі).

Предметом цього договору дарування є спірна земельна ділянка площею 0,0075 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 (відповідачем у справі), що діяла від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , які є ОСОБА_7 в договорі та ОСОБА_3 , який є обдарованим в даному договорі.

11 липня 2023 року ТОВ «ЄМАРКЕТ УКРАЇНА», ЄДРПОУ - 34716896 надало відповідь № 14789С на адвокатський запит № 10926/06/23 від 26.06.2023 року, в якому зазначено, що 24 травня 2023 року о 10 годині 21 хвилині було додано оголошення за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надано детальний опис такого оголошення, а саме:

ID оголошення 798151528;

заголовок: Земельна ділянка;

регіон: Рівненська область. Місто: Рівне;

опис: Продам земельну ділянку в АДРЕСА_2 варіант для парковки. На території є металевий гараж. Кадастровий номер :01:027:0040.

Ціна: 2 500 USD.

Історія розміщення оголошення: створено 2023-05-24 10:21:26; активовано 2023-05-24 10:23:35; деактивовано 2023-06-20 10:57:13.

Відтак, суд приходить до висновку, що спірну земельну ділянку (кадастровий номер :01:027:0040, площею 0,0075 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) після пред`явлення позову, а саме 24 травня 2023 року було розміщено через платформу онлайн оголошень https://www.olx.ua/uk/ для відчуження за 2 500 доларів США.

Відтак суд погоджується з доводами представника заявника адвоката Кхатера Ф.Е., що накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборона її відчуження зможе унеможливити реалізацію спірної земельної ділянки та переходу права власності до інших осіб добросовісних набувачів, а саме забезпечення позову буде впливати на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з сторони відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім цього, відповідно до Договору про поділ в натурі нерухомого майна від 24 січня 2021 року встановлено, що на ряду земельних ділянок, в тому числі і спірній земельній ділянці :01:027:0040, площею 0,0075 га) знаходяться об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту Будинок). Даний Будинок складається з: 1) «А-2» - житловий будинок загальною площею 286,8 кв.м.; 2) «Б-1» - гараж; 3) «В-2» - сарай; 4) «Г-1» - гараж; 5) «N-1» - огорожа; 6) «N-2» - хвіртка; 7) «N-3» - ворота; 8) «І» - замощення. Зазначений Будинок був поділений в натурі між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . З відповідного слідує, що на ряду земельних ділянок, в тому числі і спірній земельній ділянці :01:027:0040, площею 0,0075 га) розташовуються об`єкти нерухомого майна, в тому числі нерухоме майно позивача. В даному випадку суд погоджується з доводами заявника, що забезпечення позову в частині заборони проводити на ній будь-які будівельні роботи чи змінювати планування земельної ділянки є співрозмірним заявленим позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов, адже таке забезпечення унеможливить появу будь-яких об`єктів нерухомого майна в процесі будівництва на спірній земельній ділянці в тому числі незвершеного будівництва, відтак відпаде необхідність у приведенні земельної ділянки в попередній стан.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Враховуючи наявність між сторонами спору щодо нерухомого майна, характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду у випадку його ухвалення на його користь, а тому заяву про забезпечення позову належить задовольнити.

При цьому, такий спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, вжиття такого заходу забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, спрямоване лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кхатера Ф.Е. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0040 площею 0,0075 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у приватній власності ОСОБА_3 .

Заборонити будь-кому відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0040 площею 0,0075 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та проводити на ній будь-які будівельні роботи чи змінювати планування земельної ділянки.

Копію ухвали направити для виконання Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2), та для відома учасникам процесу.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 11.12.2000 року, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).

Боржник - 1: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 22.11.2014 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 ).

Боржник - 2: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 ).

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук