Справа № 522/1915/21
Провадження № 2-з /522/160/23
УХВАЛА

25 квітня 2023 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Демченко О.М. про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання приватизації майна в порядку спадкування за законом, визнання розпорядження органу приватизації № 4188 від 15.05.1993 року недійсним та його скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його, визнання приватизації ОСОБА_5 недійсною та визнання частки права на приватизацію, визнання розпорядження органу приватизації від 04.02.1999 року № 114123 недійсним та скасування його, визнання свідоцтва про право власності від 04.02.1999 року № НОМЕР_1 недійсним та скасування його, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.05.2006 року, скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання вчинити певні дії.

21 квітня 2023 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Демченко О.М. про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,1 м. кв., житловою площею 16, 8 м. кв., що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2006 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Пачевою І.І. за зареєстровано в реєстрі за № 4956. Просив розглянути клопотання без виклику сторін по справі.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р., №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачам вчиняти певні дії.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, звертаючись до суду з відповідною заявою, представник Позивача зазначав, що відповідно до обставин справи № 522/16620/13-ц, Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення 21.12.2022 року про видачу дублікату виконавчого листа та поновлено строк на пред`явлення листа до виконання ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» про задоволення грошових вимог до ОСОБА_3 на загальну суму 745 038, 63 гривень.

Як зазначає Заявник, ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» буде намагатись задовольнити свої вимоги стосовно боржника ОСОБА_3 саме за рахунок спірного об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,1 м. кв., житловою площею 16, 8 м. кв., що належить ОСОБА_3 .

Також зазначає, що відповідно до обставин справи № 522/13821/18-ц, Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення від 05.04.2023 року про скасування заходів забезпечення позову, яким було скасовано арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,1 м. кв., житловою площею 16, 8 м. кв., що належить ОСОБА_3 .

З огляду на вищевикладене, Заявник вважає, що є підстави для накладення арешту на зазначене майно, оскільки відповідач ОСОБА_3 може розпорядитись своєю часткою спірної квартири, що в свою чергу призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та відповідну заяву, суд зазначає, що представником Позивача не надано жодних доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем ОСОБА_3 конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, а саме дій спрямованих на відчуження належного їм нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, та підготовки до вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно цього майна.

Зазначення заявником про наявність судових рішень про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь інших осіб не є достатньою підставою для забезпечення позову судом у даній справі.

Посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем на даний час певних реальних дій, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

В заяві також не вказано та до неї не додано доказів щодо співмірності заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно у співвідношенні до прав (інтересу) про захист яких просить заявник.

Разом з цим, суд зазначає, що Заявник не виконав вимоги цивільно-процесуального законодавства, зокрема, заявником не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відповідно до вимог статті 154 ЦПК України.

Таким чином, оскільки заява про забезпечення позову не містить переконливих доказів, з яких можна зробити безспірний висновок про те, що відповідач під час розгляду справи в суді має намір відчужити майно на яке позивач просить накласти арешт, тому заява про забезпечення позову не містить належного переконливого обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому підстави для забезпечення зазначеного позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Демченко О.М. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська