Справа № 484/5092/23
Провадження № 2/484/1423/23
УХВАЛА

про залишення позову без руху

21 вересня 2023 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Маржина Т.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чумаченко С.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 03.06.2017 у Приморському районному у місті Одесі відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 491), та визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення або розстрочення та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як вбачається з прохальної частини позову, позивачкою заявлено дві позовні вимоги: 1) про розірвання шлюбу; 2) про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Відповідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно до п.2.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має немайновий характер, сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 684 грн.

Позивачкою сплачено судовий збір лише за однією вимогою немайнового характеру (про розірвання шлюбу) в розмірі 1 073 грн 60 к.

Отже, позивачка також має сплатити судовий збір за іншою позовною вимогою немайнового характеру (про визначення місця проживання дитини) - 1 073 грн 60 к. та надати суду докази на підтвердження сплати судового збору на рахунок: отримувач: Миколаїв.ГУК/ тг м.Первомайськ/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку UA0014474, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Крім того, позивачка просить в прохальній частині позовної заяви розірвати шлюб та визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю, однак при цьому не обґрунтовує позовну вимогу щодо місця проживання дитини і не надає доказів на її обгрунтування, а також не зазначає про нгавяність спору з цього питання.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, передбачено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі, коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Проте, позивачкою не додано до позовної заяви доказів того, що вона зверталася до органів опіки та піклування за вирішенням такого питання, не надано висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, не зазначено доказів, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, а також доказів щодо наявності спору між батьками про визначення місця проживання дитини, хоча ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також позивачкою не надано документів, що характеризують її особу як матері дитини, її майновий стан, житлові умови тощо.

Фактично, позивачка намагається перекласти на суд свій обов`язок щодо збору доказів у справі, що є неприпустимим в силу принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства.

Крім того, позивачкою до участі у справі не залучено у якості третьої особи орган опіки та піклування, який захищає інтереси неповнолітніх осіб. Копії позову і додатків для такої особи не додано.

У постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачці необхідно надати строк для виправлення недоліків позовної заяви та сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, залишити без руху.

Надати позивачці десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Роз`яснити позивачці, що у разі виконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивачка не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде визнана неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: