Провадження № 2/953/2288/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

при секретарі судового засідання Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2020 року позивач, Приватне акціонерне товариство «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 по 28.08.2020 в розмірі 103 113, 74 грн., а також просив стягнути судові витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 33 грн. та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію передано за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

17 травня 2021 року вищевказану справу отримано Червонозаводським районним судом м. Харкова та, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2021 року, передано на розгляд головуючому судді Власовій Ю.Ю.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року вимоги позову приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» задоволено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію скасовано.

20 жовтня 2021 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова задоволено клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Київського районного суду м. Харкова.

24 лютого 2023 року вищевказану справу отримано Київським районним судом м. Харкова та, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2023 року, передано на розгляд головуючому судді Юрлагіній Т.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території», передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут».

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633,634,641,642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

За адресою АДРЕСА_1 фактично спожито електричну енергію, договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkiv.ua.

За період з 01.01.2019 року по 28.08.2020 року за вказаною адресою згідно переданих від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 103113,74 грн. Відповідач не сплатив суму боргу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року вказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

24 квітня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду подала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що послуги дійсно були надані. Крім того, зазначила, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 неодноразово проводилась заміна розрахункового засобу комерційного обліку, однак лічильник, майже в усіх випадках, опломбовано не було, акт введення лічильника в експлуатацію не складався сторонами та не підписувався (в матеріалах справи відсутні докази того, що акт було складено та підписано сторонами). Зазначила, що 09.09.2019 було здійснено заміну звичайного (одно тарифного) лічильника на багато тарифний лічильник, а тому необхідно було внести зміни до договору, оскільки в такому разі облік спожитої електроенергії буде здійснюватись у розрізі тарифів диференційованих за періодами часу. Посилаючись на вимоги Кодексу комерційного обліку електричної енергії, згідно з якими вузол обліку вважається введеним в облік з дати підписання сторонами акта пломбування, вважає, що покази лічильників, які містяться в довідці абонента від 18.11.2020 є неналежними доказами відповідно до положень ЦПК.

25 квітня 2023 року представник позивача у своїх письмових поясненнях зазначив, що згідно з Кодексом комерційного обліку електричної енергії зняття показників з пристроїв обліку та їх обслуговування покладено на оператора системи розподілу. Оператором системи розподілу в Харкові та Харківській області є АТ «Харківобленерго». Відтак, на постачальника не покладено відповідних обов`язків, а тому посилання відповідача є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутність.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії визначені Законом України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII).

За визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; розподіл електричної енергії - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26 жовтня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» постачальником універсальних послуг на території Харківської області визначено ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ».

Позивач у справі ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої НКРЕКП згідно постанови НКРЕКП від 19 червня 2018 року № 505 «Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ», ТОВ «ОДЕСЕНЕРГОТРЕЙД» та «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ».

Пунктом 2 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Згідно з п. 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

У відповідності з п. 4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем, виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.

Такий договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Абзацем п`ятим пункту 13 Перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У відповідності до п. 13 Перехідних положень вказаного закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

За адресою АДРЕСА_1 фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua.

Згідно з п.5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 24895640 від 19.03.2020 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (частка власності 1/1) на підставі договору купівлі- продажу № 696 від 11.07.2012 м. Харкова, дата державної реєстрації 20.07.2012 року.

За вказаною адресою на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Як убачається із наданої позивачем довідки, заборгованість відповідача за період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2020 року становить 103 113,74 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з пп.1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.

Крім того, з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 03.04.2019 по 09.09.2019, та з 27.08.2020 по 28.08.2020 відповідачем було проведено оплату по 500 грн., що свідчить про те, що він приєднався до умов договору постачання універсальних послуг.

Відповідно дост. 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦПК України власник зобов`язаний утримуватимайно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , право власності підтверджується довідкою №204718447, тому він повинен відповідати за зобов`язання по сплаті за спожиту електричну енергію, адже саме на власника покладено обов`язок утримувати належне йому майно, в тому числі сплачувати надані комунальні послуги.

Посилання відповідача,на те, що позивачем не доведено, що послуги було надано, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів зворотного, відомостей про те, що користувачем, наймачем є інша особа, яка зобов`язана була оплачувати житлово-комунальні послуги суду не надано, доказів того, що відповідач звертався із заявою про припинення постачання електричної енергії, у зв`язку з не проживанням за вказаною адресою суду теж не наведено.

Статтею 67, 68 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, вбачається, що за відповідачем утворилась заборгованість за електричну енергію за період з з 01.01.2019 по 28.08.2020 в розмірі 103 113, 74 грн.

В ході судового розгляду відповідачем не надані будь-які докази на спростування вказаних обставин, незгода з наведеним розрахунком заборгованості, посилаючись на відсутність актів опломбування, технічної перевірки лічильників та те, що вузол обліку не був введеним в облік, не спростовує наявності вказаної заборгованості, оскільки відповідач має довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Суду не надано жодного доказу, який свідчив би про те, що відповідач оскаржував обсяг спожитої електричної енергії або показання комерційного обліку, які передані оператором системи розподілу АТ «Харківобленерго». Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими засобами доказування дані обставини.

Крім того, на підставі змісту пунктів 8.6.2. - 8.6.6, глави 8.6. розділу ІV Кодексу комерційного обліку електричної енергії, індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) в один із таких способів: через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД); за телефоном чи іншими електронними засобами; шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку; через особисте звернення або іншим зручним та прийнятним для сторін способом згідно з укладеним договором.

У разі неотримання до початку четвертого календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання (п. 8.6.5. розділу ІV Кодексу комерційного обліку електричної енергії).

Якщо за підсумками наступного місяця споживач надасть покази лічильника, визначення фактичного обсягу розподілу та споживання електричної енергії за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показів та показів, на які споживачу здійснено розрахунки (п. 8.6.6. розділу ІV Кодексу комерційного обліку електричної енергії).

Однак, як вбачається з наданої довідки про розмір заборгованості, відповідач проявив недобросовісність та не виконував свого обов`язку щодо своєчасного та достовірного передання показів приладу обліку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 103 113,74 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, стягнувши їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8,11-13,76, 81,141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2020 року у розмірі 103 113 (сто три тисячі сто тринадцять) гривень 74 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. та судові витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 33,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», , місцезнаходження за адресою: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 126, п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_2 , МФО 351823.

Відповідач : ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна