Номер провадження: 22-ц/813/2306/23
Справа № 523/7725/21
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Карташов О.Ю., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.,

заявник - ОСОБА_1

правонаступник заявника ОСОБА_2

представник правонаступника заявника - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Середи І.В.., у приміщенні того ж суду,

за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коток Андрія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» про визнання договору недійсним та припинення права власності , -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заявлених вимог

В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» про визнання недійсним договору купівлі-продажу №737 від 24.02.2021 року, укладеного між відповідачами, а також про припинення права власності товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» на квартиру площею 117,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовною позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищним та міських рад, Київській та Севастопольським міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії відносно квартири площею 117,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, а також заборонити в позасудовому порядку ТОВ «2х2 Фінанс» та його представникам вчиняти будь-які дії щодо виселення позивача, вселення будь-яких інших осіб, здійснювати заміну замків, вхідних дверей або зміни вхідних дверей у квартирі АДРЕСА_2 .

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Котока Андрія Миколайовича про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири площею 117,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. В іншій частині вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову вживаються для виконати майбутнього рішення суду. Зі змісту позовних вимог встановлено, що позивач просить визнати договір купівлі-продажу недійсним, а також припинити право власності на спірне майно. З огляду на вказане, враховуючи предмет заявлених вимог, проаналізувавши надані докази, суд першої інстанції вважав, що заява підлягає частковому задоволенню, з метою забезпечення позову необхідно застосувати заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири площею 117,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Додатково наголошували, що є достатнім зазначення узагальненого поняття суб`єктів державної реєстрації прав, оскільки вони є визначеними за Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В частині заявленої вимоги про забезпечення позову шляхом заборони виселення з квартири, суд не погоджувався з доводами позивача, вважав за необхідне відмовити, оскільки така вимога носить позовний характер, і з урахуванням предмету позову не може бути застосована у даній справі.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, 06.12.2021 року ТОВ «2х2 Фінанс» подало апеляційну скарг , в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу .

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що у мотивувальній частині ухвали Суворовського районного суду м. Одеси № 523/772524) від 27.04.2021р. про вжиття заходів забезпечення позову не зазначено, чим керувався суд, визначаючи співмірність застосованого ним виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, не надано оцінки доводам заявника щодо забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності таких вимог. Відповідно до постанови від 06.02.2020р. у справі № 9901/241/19, BП ВС підкреслив, шо незазначення суддею мотивів, якими керувався суд, задовольняючи заяву про застосування заходів забезпечення позову, слід кваліфікувати як дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VI в редакції, чинній на час постановлення ухвали, а саме допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, внаслідок грубої недбалості порушення прав людини і основоположних свобод. Скаржник вважав, що судом не враховано, що обраний вид забезпечення позову - «забороною вчиняти дії» неспівмірний із предметом позову. За таких обставин ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2021р. про забезпечення позову має бути скасована з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Рух провадження у справі

27 квітня 2017 року Суворовським районним судом м. Одеси постановлено оскаржувану ухвалу.

09 грудня 2021 року подано апеляційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 квітня2017 року.

10 грудня 2021 року відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілено на судову колегію : Гірняк Л.А.-головуючий суддя, Цюра Т.В.., Комлева О.С..

Рішенням Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю ОСОБА_4 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року із змінами та доповненнями, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено склад суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Кострицького В.В..

Відповідно до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року із змінами та доповненнями, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено склад суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Кострицького В.В., Коновалової В.А., Карташова О.Ю..

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» про визнання недійсним договору купівлі-продажу №737 від 24.02.2021 року, укладеного між відповідачами, а також про припинення права власності товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» на квартиру площею 117,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовною позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищним та міських рад, Київській та Севастопольським міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії відносно квартири площею 117,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, а також заборонити в позасудовому порядку ТОВ «2х2 Фінанс» та його представникам вчиняти будь-які дії щодо виселення позивача, вселення будь-яких інших осіб, здійснювати заміну замків, вхідних дверей або зміни вхідних дверей у квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 10 ст.150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Виходячи із зазначеного заходи забезпечення позову вживаються для виконати майбутнього рішення суду.

Як видно із змісту позовних вимог позивач просить визнати договір купівлі-продажу недійсним, а також припинити право власності на спірне майно.

З огляду на вказане, враховуючи предмет заявлених вимог, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з метою забезпечення позову необхідно застосувати заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири площею 117,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Достатнім зазначення узагальненого поняття суб`єктів державної реєстрації прав, оскільки вони є визначеними за Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В частині заявленої вимоги про забезпечення позову шляхом заборони виселення з квартири, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо не згоди з доводами позивача, вважає за необхідне відмовити, оскільки така вимога носить позовний характер, і з урахуванням предмету позову не може бути застосована у даній справі.

Відповідно до п.4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір про право, з приводу визнання спірних правочинів недійсними.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов до висновку про те, що вимоги заявника стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та садовий будинок є обґрунтованими, законними та співмірними із позовними вимогами, які заявником заявлено у справі та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Також судова колегія зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, позицію скаржника, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності її вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про те, що позов забезпечено у спосіб, який не є співмірним заявленим позовним вимогам та який призводить до безпідставного обмеження прав скаржника вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, не відповідає змісту оскарженої ухвали яка встановлює тільки заборону відчуження майна без будь яких додаткових обмежень і обмежує тільки у праві розпорядження майном.

В цілому інши доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення правових позицій і не є критикою рішення по суті.

Отже, доводи скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» залишити без задоволення.

Ухвалу Суворівського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова