РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Сідорової А.В.,

справа № 333/8642/22

провадження № 2/333/260/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5

треті особи Концерн «Міські теплові мережі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгазбут», Комунальне підприємство «Водоканал»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду

м. Запоріжжя, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

ОСОБА_6 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Концерн «Міські теплові мережі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут», Комунальне підприємство «Водоканал», ОСОБА_4 , про відшкодування витрат на утримання квартири в порядку регресу та моральної шкоди, який обґрунтовано наступним.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить в рівних частках на праві спільної часткової власності:

- 1/2 частка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- 1/2 частка квартири на підставі договору дарування від 15.03.2021 року на праві особистої приватної власності належить ОСОБА_1 .

На час придбання позивачем частки у праві спільній частковій власності була наявна загальна заборгованість по комунальним послугам перед Концерном «МТМ», КП «Водоканал». ТОВ ««Запоріжгаззбут», що виникла внаслідок неналежного ставлення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до виконання обов`язку щодо утримання належного їм нерухомого майна, а саме, перед Концерном «МТМ» - на загальну суму 42985,50 грн.; перед КП «Водоканал» - загальна заборгованість на суму 7895,14 грн.; перед ТОВ «Заюріжгаззбут» - у розмірі 1734,02 коп.

Ставши співвласником квартири, Позивач намагався у позасудовий спосіб вирішити питання, пов`язані з врегулюванням заборгованості по обліковим рахункам, узгодити дати та способи погашення відповідачами заборгованості перед комунальними підприємствами, направивши відповідні вимоги та пропозиції як відповідачам (співвласникам), так і третім особам - виконавцям послуг. Усі намагання позивача не призвели до бажаних наслідків.

По причині зазначеного, позивач був вимушений самостійно сплатити наявну заборгованість на загальну суму 31121,91 грн., а саме: на користь Концерну «МТМ» - 21492,75 грн.; на користь КП «Водоканал» - 7895,14 грн.; на користь ТОВ «Запоріжгаззбут» - 1734,02 грн.

В процесі позасудового спілкування ОСОБА_4 , останній (як колишній співвласник 1/2 частки квартири) вчинив дії, спрямовані на добровільне відшкодування позивачу в порядку регресу половини (1/2 частки) наявної заборгованості з наданих послуг.

З посиланням на те, що саме позивач сплатив за відповідачів наявну заборгованість за комунальні послуги він, в порядку регресу, просить суд стягнути з відповідачів на свою користь відшкодування витрат на утримання квартири на загальну суму 15560,96 грн. та моральні шкоду у розмірі 5000,00 грн. Також просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 154,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Інших заяв по суті від сторін не надходило.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження.

Позиція сторін по справі, заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач, будучі повідомленим своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судових засіданнях раніше, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 , будучі повідомлено. своєчасно та належним чином, в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. У судових зсіданнях раніше, остання проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову з посиланням на відсутність у позивача обов`язку щодо сплати заборгованості а комунальні послуги, через що регресне зобов`язання у відповідачів відсутнє.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті за відсутності належно повідомлених стонів, які в судове засідання не з`явилися.

Оскільки учасники справи не з`явилися, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 24.06.2016 року №944, який посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О.В., власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Зазначене також підтверджується витягом з державного реєстру права власності на нерухоме майно, відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_2 , з 24.06.2016 року на праві спільної часткової власності по 1/2 частки належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

15.03.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю., відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав безоплатно ОСОБА_6 , а останній прийняв у дарунок 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, з 15.03.2021 року ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.03.2021 року.

Згідно довідки Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де споживачами є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , за період з 01.06.2016 по 30.04.2020 року складає 37239,51 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2020 року про справі №333/4091/20 позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.06.2016 року по 30.04.2020 року у розмірі 18619 гривень 75 копійок.

Згідно з досудовим попередженням ТОВ «Запоріжгаззбут» станом на 28.02.2021 року по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_2 , обліковується заборгованість у розмірі 1734,72 грн.

Відповідно до інформації, що міститься у попередженні КП «Водоканал» №1382 від 23.02.2021 року, станом на 01.02.2021 року по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_2 , обліковується заборгованість за централізоване водопостачання в сумі 4207,72 грн., централізоване водовідведення у сумі 3687,42 грн., що загалом становить 7895,14 грн.

Платіжним дорученням від 06.12.2021 року №87813 через АТ «Моторбанк» Уткіним О.А. на користь Концерну «Міські теплові мережі» сплачена сума у розмірі 21492,75 грн. з призначенням платежу сплата заборгованості ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Платіжним дорученням від 06.12.2021 року №87814 через АТ «Моторбанк» Уткіним О.А. на користь КП «Водоканал» сплачена сума у розмірі 7895,14 грн. з призначенням платежу сплата заборгованості ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Платіжним дорученням від 06.12.2021 року №87815 через АТ «Моторбанк» Уткіним О.А. на користь ТОВ «Запоріжгаз збут» сплачена сума у розмірі 1734,02 грн. з призначенням платежу сплата заборгованості ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Підставою звернення до суду позивач зазначає те, що сплатив заборгованість за комунальні послуги, а тому має право в порядку регресу на стягнення з відповідачів на свою користь відшкодування витрат на утримання квартири на заявлену суму, тобто 1/2 від всієї оплати заборгованості.

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Спір між сторонами виник з приводу компенсації позивачу частини сплачених коштів за комунальні послуги в порядку регресу.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).

За приписами статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний утримувати майно, що йому належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Факт не проживання співвласника у будинку, не позбавляє його обов`язку з утримання спільного майна.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Враховуючи положення статті 541 ЦК України, зобов`язання з оплати витрат за житлово-комунальні послуги, наданих за адресою спільної квартири сторін є солідарними.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20).

Так, судом встановлено, що позивач є співвласником 1/2 частини спірної квартири з 15.03.2021 року, тобто, виходячи з вказаних норм закону, саме з цього часу у нього виник обов`язок утримання майна (ст. 322 ЦК України), що належить йому за вказаною адресою в межах своєї частки.

З досліджених доказів, також встановлено, що заборгованість, про яку зазначає позивач, виникла до 15.03.2021 року (моменту набуття позивачем права власності у розмірі 1/2 частки кватири). Вказані обставини визнані позивачем у тексті позовної заяви, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України саме боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, а обов`язок у позивача щодо сплати заборгованості за комунальні послуги до 15.03.2021 року (моменту набуття позивачем права власності у розмірі 1/2 частки кватири) був відсутній, тому вимоги про відшкодування витрат за оплачені комунальні послуги є безпідставними.

Окремо суд зазначає, що будь-яких доказів, що відповідач по справі, а саме ОСОБА_3 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , позивачем не надано, через що вимоги до ОСОБА_3 з цих підстав, є також безпідставними.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділові репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. п. 3, 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи вище викладене виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості сума моральної шкоди не може бути задоволена та не підлягає стягненню оскільки, судом не встановлено порушення прав позивача, відтак вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 51, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Концерн «Міські теплові мережі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут», Комунальне некомерційне підприємство «Водоканал», ОСОБА_4 , про відшкодування витрат на утримання квартири в порядку регресу та моральної шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 25 квітня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва