Справа № 278/3309/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Янчука Максима Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить суд:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю панічевої- ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з січня 2012 року і до дня смерті останньої;

- визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом на садовий будинок АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка за життя заповіт не залишила, спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні, спадщину позивач прийняла фактично, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

У судове засідання 12 квітня 2023 року сторони або їх представники не з`явились.

Представником позивача подано заяву з проханням провести розгляд справи без участі сторони позивача; позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 132).

У попередніх судових засіданнях представник позивача надав аналогічні пояснення, що викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги визнав (а.с. 50-51).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (батько позивача) показав, що ОСОБА_1 зі своїм чоловіком переїхала жити до ОСОБА_5 , оскільки їй була потрібна стороння допомога через хворобу. Зазначив, що вони родичами не були, однак вели спільне господарство і проживали разом до смерті ОСОБА_6 , похованням якої, займались його дружина і донька ОСОБА_7 (позивачка).

Свідок ОСОБА_8 (сусідка по м. Житомиру) показала, що ОСОБА_7 з чоловіком та її донькою проживали разом з ОСОБА_9 десь 2-3 роки, оскільки остання потребувала постійної сторонньої допомоги, так як була останній рік життя майже лежачою. Надія з ОСОБА_3 родичами не були, однак остання сприймала доньку ОСОБА_7 як свою онуку; позивач опікувалась останньою до самої її смерті.

Свідок ОСОБА_10 (матір позивача) показала, що вона товаришувала з молоду з ОСОБА_9 . Зазначила, що у останньої загинули донька з чоловіком під час автокатастрофи, і оскільки у неї був дуже незадовільний стан здоров`я - вона самостійно майже не могла рухатись, діти перейшли до неї проживати. Вподальшому в квартирі ОСОБА_3 донькою із зятем було зроблено ремонт, всі витрати у них були загальні з ОСОБА_6 . Вказала, що похованням ОСОБА_3 займались вони з донькою та зятем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником садового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 17-18).

Право власності ОСОБА_3 на спірний садовий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер майна: 15334034 (а.с. 133).

На зазначений житловий будинок було виготовлено технічний паспорт; наявність житлового будинку також підтверджується копією матеріалів інвентаризаційної справи (а.с. 21-25, 66-89).

05.03.2018 року між ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_1 (набувач) було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т. О., зареєстрований в реєстрі за № 3485 (а.с. 10-13), відповідно до умов якого набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача, і в разі його смерті, набуває право власності на належне відчужувачу майно: квартиру АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 14).

Позивач звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Стражник Т. О. із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю родинних зв`язків та відсутністю документів про право власності на нерухоме майно після померлої ОСОБА_3 (а.с. 26-27).

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Стражник Т. О. № 519/02-14 від 13.07.2021 року (а.с. 29) 22.05.2019 року ОСОБА_1 була подана заява про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , на підставі якої була заведена спадкова справа № 55/2019 від 22.05.2019 року (а.с. 92-99). Інших заяв про прийняття спадщини не надходило.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що спадкоємці за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 1263 ЦК України після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являється ОСОБА_1 .

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що постійно потребувала стороннього догляду, тривалий час позивач мешкала з нею у її квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - з січня 2012 року до моменту відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де вони вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами та обов`язками, тобто відносини, які склались між нами були сімейними, отже позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до вимог ч.3 ст. 1267 ЦК України, спадкоємці за письмовою угодою між собою, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщини когось із них.

Згідно до вимог ч.3 ст. 1267 ЦК України між спадкоємцями досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна, що підтверджено відповідною письмовою угодою.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування такими, що підлягають захисту, в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Янчука Максима Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 з січня 2012 року до дня відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24.04.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік