Справа №:755/9605/23
Провадження №: 4-с/755/108/23
У Х В А Л А

"14" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання заінтересованої особи ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), начальник відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Андрющенко Ірина Василівна, ОСОБА_1 , на дії Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває скарга ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), начальник відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Андрющенко Ірина Василівна, ОСОБА_1 , на дії Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ).

У судовому засіданні, 14.07.2023, ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 755/3015/23.

Скаржник, ОСОБА_2 , заперечував проти клопотання боржника щодо закриття провадження у справі.

Представник скаржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти заявленого клопотання про зупинення провадження заперечила, оскільки доводи боржника про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 755/3015/23, є безпідставними та не відповідають предмету розгляду скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши мотиви заявленого клопотання, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із заявленими вимогами, скаржник просить суд:

-поновити термін на оскарження дій посадових осіб Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ);

-визнати неправомірною та скасувати постанову від 31.01.2022 в.о. начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) І. Андрющенко;

-зобов`язати відділ Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушені мої права як сторони виконавчого провадження та поновити ВП № НОМЕР_1.

Зі змісту скарги судом встановлено, що скаржником оскаржуються дії посадових осіб Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) при виконанні ухвали Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/8200/16-ц від 26.12.2016, у межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

ОСОБА_1 заявляючи клопотання про закриття провадження у даній скарзі посилався на те, що ОСОБА_2 вже звертався до суду із скаргою, у якій було відкрито провадження та 15.05.2023 було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі у порядку п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У межах розгляду скарги № 755/3015/23 ОСОБА_2 просив суд:

-визнати незаконними дії в.о. начальника ВДВС щодо скасування нею постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2018 року НОМЕР_2 та документу про передачу майна стягувачеві у рахунок погашення боргу від 14.12.2019 року;

-скасувати п. 2 постави в.о. начальника ВДВС від 31.01.2022 року ВП НОМЕР_2 «Про результати перевірки законності виконавчого провадження» про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2018 року НОМЕР_2;

-скасувати всі постанови посадових осіб ВДВС у ВП НОМЕР_2 та у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_3, які були прийняті на підставі постанови в.о. начальника ВДВС від 31.01.2022 ВП НОМЕР_2 «Про результати перевірки законності виконавчого провадження»;

-скасувати постанову начальника ВДВС від 31.01.2022 ВП НОМЕР_2 «Про скасування документу «про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу» від 14.12.2019 року;

-визнати незаконно бездіяльність державного виконавця по невиконанню положень п. 10 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо не звернення до суду із заявою (поданням) про роз`яснення ухвали №755/8200/16-ц від 26.12.2016 року, про уточнення реквізитів та даних стягувача і боржника, щодо яких приймалось зазначене рішення;

-визнати незаконними дії державного виконавця по поверненню виконавчого документа без виконання у ВП НОМЕР_2 та по втраті оригіналу виконавчого документу - ухвали Дніпровського районного суду м. Києва №755/8200/16-ц від 26.12.2016 року;

-зобов`язати Дніпровський відділ ДВС відновити виконавче провадження НОМЕР_2;

-зобов`язати Дніпровський відділ ДВС відновити зведене виконавче провадження НОМЕР_3 зі складовою його частиною - виконавчим провадженням НОМЕР_2.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, суд, закриваючи провадження у справі № 755/3015/23 за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Андрющенко Ірини Василівни, головного державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни, боржник: ОСОБА_1 виходив з того, що скаржником було заявлено вимоги у межах зведеного виконавчого провадження, у якому було об`єднано виконавчі провадження з виконання чотирьох виконавчих документів виданих Дніпровським районним судом м. Києва та трьох виконавчих документів виданих Господарським судом м. Києва, оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини першої статті 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За приписами ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Аналогічний за змістом висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Європейський суд з справ людини у своїх рішеннях від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що у межах розгляду скарги № 755/3015/23 ОСОБА_2 розглядались вимоги останнього у межах зведеного виконавчого провадження, у якому було об`єднано виконавчі провадження з виконання чотирьох виконавчих документів виданих Дніпровським районним судом м. Києва та трьох виконавчих документів виданих Господарським судом м. Києва, а у межах даної скарги ОСОБА_2 заявлені вимоги у межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, у якому було винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 31.10.2022, яку скаржник просить визнати неправомірною та скасувати. Таким чином, ураховуючи викладене, а також взаємозв`язок фактів та обставин, суд не вбачає підстав для закриття провадження за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), начальник відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Андрющенко Ірина Василівна, ОСОБА_1 , на дії Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), з огляду на що в задоволенні клопотання заінтересованої особи ОСОБА_1 про закриття провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 255, 354, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання заінтересованої особи ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), начальник відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Андрющенко Ірина Василівна, ОСОБА_1 , на дії Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 19.07.2023.

Суддя: