Справа № 930/1394/22
Провадження № 2-о/930/2/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, в поряду окремого провадження, цивільну справу № 930/1394/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство у справах ветеранів України, Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просив, встановити факт його участі в бойових діях по захисту Батьківщини від агресії збройних сил російської федерації в складі добровольчого батальйону «Реванш», з 24 лютого 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі м. Гостомель Київської області. Встановити факт отримання ним осколкового вогнепального поранення стегна лівої ноги, під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини, від агресії збройних сил російської федерації в складі добровольчого батальйону «Реванш» ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі м. Гостомель Київської області.
Мотивуючи заяву тим, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який введений в дію Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.02.2022, записався до лав добровольчого батальйону "РЕВАНШ", який базувався в м. Київ, отримав зброю.
Ніс службу на території готелю "Оберіг" АДРЕСА_1 . 01.03.2022, їх батальйон отримав наказ виїхати на завдання у напрямку м. Гостомель Київської області, де до 04.03.2022 несли службу та утримували бойову позицію в ЖК "КАМПА" Лісова 16, м. Буча.
04.03.2022 надійшла команда покинути місце дислокації і вирушати в напрямку бази. Командир запитав хто вміє керувати автомобілем. ОСОБА_1 , сказав що може сісти за руль автобуса, загрузили першу групу бійців і вивезли їх під обстрілами авіації і артилерії.
На базі надійшов наказ водіям автобусів повернутись до АДРЕСА_2 , щоб забрати решту людей та поранених. Виїхало два автобуси. Заявник і ще один водій автобуса, поки очікували групу, в цей час почалися інтенсивні обстріли артилерії та авіацій військ російської федерації, під час обстрілу відбувся розрив снаряду неподалік від них і ОСОБА_1 , отримав осколкове поранення задньої поверхні лівого стегна.
Йому було надано медичну допомогу і того ж дня 04.03.2022 він був евакуйований з місця події та госпіталізований у травматологічне відділення Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 8» виконавчого органу Київської міської ради, з попереднім діагнозом травма внаслідок бойових дій, мінно-вибухова травма. Наскрізна рана н/3 лівого стегна по задній поверхні, що підтверджується випискою № 2728 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.
З 11.03.2022 по 06.04.2022 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону, з діагнозом (основний): вибухове поранення (04.03.2022), вогнепальне уламкове наскрізне поранення м`яких тканин нижньої третини лівого стегна. Стан після ПХО (04.03.2022) вогнепальних ран; 11.03.2022- ВХО ран лівого стегна. Монтаж УАС- системи на рани нижньої третини лівого стегна; 16.03.2022 - ВХО ран, демонтаж УАС-системи з ран нижньої третини лівого стегна. Післятравматична невропатія лівих малогомілкових та верхньогомілкових нервів.
З 06.04.2022 в задовільному стані для подальшого лікування переведений до в/ч НОМЕР_1 (військовий госпіталь) АДРЕСА_3 , де перебував і по час звернення до суду, вказане підтверджується перевідним епікризом № 2316 виданим Військово-медичним клінічним центром Центрального регіону.
Заявник, неодноразово звертався до командира батальйону «Реванш» ОСОБА_2 з проханням оформити йому довідку про отримання поранення під час ведення військових дій в районі м. Гостомель Киівської області по захисту Батьківщини від нападу військових сил російської федерації, однак до цього часу її так і не отримав. В даний час вказаний батальйон залучений до ведення бойових дій в Донецькій області і можливості отримати необхідну йому довідку, він позбавлений можливості.
Встановлення факту участі в бойових діях та отримання поранення необхідно заявнику для отримання пільг передбачених для учасника бойових дій, який отримав поранення під час збройного захисту Батьківщини. Знаходячись на лікуванні, не отримував жодного матеріального забезпечення від держави, функція пораненої ноги повністю не відновилася, невідомо ще скільки продовжиться його лікування, зі слів лікарів, цілком можливо, що він може залишитися інвалідом. Повернутися до свого зареєстрованого місця проживання в Миколаївську область він не може, через ведення бойових дій, знаходиться на лікуванні у в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , після завершення лікування, планує залишитися тимчасово проживати у вказаному місті разом з дружиною.
Заявник ОСОБА_1 , до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує та просить суду її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Міністерства у справах ветеранів України, до зали судового засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких, надав пояснення, що у разі, якщо добровольчий батальйон «РЕВАНШ» є добровольчим формуванням територіальної громади, утвореним відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» та постанови Кабінету Міністрі України від 29 грудня 2021 № 1449, заявник має право звернутися до органу соціального захисту населення за місцем своєї реєстрації, для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Також просив справу розглядати у відсутність представника Міністерства у справах ветеранів України.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, до зали судового засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких, надав пояснення, що діючим законодавством відповідно до встановленої процедури передбачено позасудовий порядок встановлення факту участі в бойових діях, для отримання відповідного статусу учасника бойових дій та встановлення причин і обставин поранення військовослужбовця, а тому такі справи не підлягають розгляду в судовому порядку, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заяві. Також просив справу розглядати у відсутність представника Міністерства оборони України.

Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України, до зали судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Викликати свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не представилося можливим, так як вони приймають участь у військових діях в складі Збройних Сил України по захисту від агресії російської федерації.

Суд, вивчив заяву про становлення факту, письмові пояснення третіх осіб, дослідивши докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до виписки № 2728 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 8», 04.03.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був госпіталізований у травматологічне відділення Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 8», з попереднім діагнозом травма внаслідок бойових дій, мінно-вибухова травма. Наскрізна рана н/3 лівого стегна по задній поверхні (а.с. 10).
З 11.03.2022 по 06.04.2022 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону, з діагнозом (основний): вибухове поранення (04.03.2022), вогнепальне уламкове наскрізне поранення м`яких тканин нижньої третини лівого стегна. Стан після ПХО (04.03.2022) вогнепальних ран; 11.03.2022- ВХО ран лівого стегна. Монтаж УАС- системи на рани нижньої третини лівого стегна; 16.03.2022 - ВХО ран, демонтаж УАС-системи з ран нижньої третини лівого стегна. Післятравматична невропатія лівих малогомілкових та верхньогомілкових нервів.
З 06.04.2022 в задовільному стані для подальшого лікування переведений до в/ч НОМЕР_1 (військовий госпіталь) АДРЕСА_3 , де перебував і по час звернення до суду, вказане підтверджується перевідним епікризом № 2316 виданим Військово-медичним клінічним центром Центрального регіону (а.с. 9).
Також судом були дослідженні фото та відео матеріали, які підтверджують отримання ОСОБА_1 осколкового вогнепального поранення стегна лівої ноги, під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини, від агресії збройних сил російської федерації в складі добровольчого батальйону «Реванш» ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі м. Гостомель Київської області, а саме: відеозапис перебігу бойових дій в м. Гостомель на яких присутній заявник, фото пораненого ОСОБА_1 з того ж району бойових дій, репортаж телеканалу «1+1», в ході якого ОСОБА_1 , перебуваючи в лікарні, дає інтерв`ю журналісту вказаного каналу про обставини отримання ним поранення та розповідає про хід бойових дій по обороні Гостомеля.
Частиною 1 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. З постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень.
Суди не вправі відмовляти у судовому захисті прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією не є вичерпним.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку позовного, наказного та окремого провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, ш,о мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 315 ЦПК України, яка регламентує розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено перелік фактів, які встановлюються судом.
При цьому частиною другої наведеної статті визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Пунктом 3 ч. 1 ст. З Закону України "Про основи національної безпеки України" визначається, що об`єктом національної безпеки є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.
Відповідно до норм ст. 4 Закону України "Про основи національної безпеки України" вбачається, що суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян.
Норми ст. 65 Конституції України визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Вимоги ст. і Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
У преамбулі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Зміст ч. 7 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачає, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до п. 25 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визначаються, особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до ч. 17 Наказу Міністерства оборони України № 122 від 16.04.2020 «Про затвердження Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості», у разі встановлення судом факту участі особи в бойових діях чи інших подіях, що надає право на визнання її учасником бойових дій, учасником війни, відповідно до частини першої статті 6 та статті 9 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", таке рішення суду є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, учасника війни.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його право на отримання пільг та компенсацій, передбачених як учаснику бойових дій, так як іншим шляхом, окрім встановлення зазначеного факту в судовому порядку, в умовах військового часу, захистити свої права він не має можливості.

Щодо підсудності справи, на порушення якої вказують треті особи, так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Так, на час подання вказаної заяви до суду, заявник, тимчасово, проживав та проходив стаціонарне лікування саме в м. Немирів Вінницького району Вінницької області, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні довідками. В умовах військового стану, в зв`язку з проведенням бойових дій та отримання поранення, позбавлений можливості звернутися в суд за місцем свого постійного проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання.

А отже, на підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що підсудність справи, порушена не була.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 258, 259, 263, 268, 273, 293, 315, 352, 354, 355 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство у справах ветеранів України, Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.
Встановити факт участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в бойових діях по захисту Батьківщини від агресії збройних сил російської федерації в складі добровольчого батальйону «Реванш» з 24 лютого 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі м. Гостомель Київської області.
Встановити факт отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 осколкового вогнепального поранення стегна лівої ноги під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини від агресії збройних сил російської федерації в складі добровольчого батальйону «Реванш» ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі м. Гостомель Київської області.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: С.М. Науменко