Провадження № 2/740/754/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 11 965,79 грн (страхове відшкодування за завдані збитки) та сплачений по справі судовий збір у сумі2 684 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 06 червня 2021 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Сюзукі», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхувальнику страхове відшкодування.

25.10.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Сюзукі», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , та автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу.

Власник пошкодженого автомобіля «Сюзукі» звернувся до страховика із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування, яка була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим страховику було виплачено страхове відшкодування у сумі 56 153,68 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент ДТП була застрахована в АТ СК «АРКС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/204416300.

Згідно ст.22 та ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ СК «АРКС» виплатило 17.03.2021 страхове відшкодування лише у сумі 44 189,89 грн. Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 11 965,79 грн. Таким чином, в розумінні ст.993, 1187, 1194 ЦК України у відповідачки виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику.

Ухвалою від 16 травня 2023 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08 червня 2023 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнає та зазначає, що позивачем невірно встановлено особу, яка повинна бути відповідачем, оскільки позивачем не враховано той факт, між нею та АТ СК «АРКС» на час ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО «Все включено» від 08 червня 2021 року №5954а1кг, умовами якого передбачено обов`язок АТ СК «АРКС» компенсувати їй прямі збитки, у тому числі які настали внаслідок ДТП (п.20.1, 20.2.2, 22.1.3).

Таким чином, саме на АТ СК «АРКС» покладено обов`язок компенсації збитків, завданих нею та належним їй транспортним засобом внаслідок ДТП, а отже позов подано до неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, залучено АТ СК «АРКС».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надіславши заяву про розгляд спарви за її відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, АТ СК «АРКС» у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд спарви.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що що 06 червня 2021 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030524/4057/0000014 транспортного засобу «Suzuki SX4 NEW», державний номерний знак НОМЕР_1 . (а.с.12-13).

25.10.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Сюзукі», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , та автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

Таким чином, не потребує доказуванню обставина, що ДТП сталася з вини відповідачки ОСОБА_1 .

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Так, страхувальник звернувся до страховика ПАТ «СК «Уніка» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування.

Наявність та обсяг механічних пошкоджень, що спричинені автомобілю «Suzuki SX4 NEW», державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті ДТП, що сталася 25 жовтня 2021 року, підтверджується довідкою НПУ, протоколом огляду транспортного засобу.

Згідно ремонтної калькуляції вартість матеріального збитку, завданого застрахованому автомобілю, складає 56 153,68 грн.

ПрАТ «СК « УНІКА» складено Страховий акт № 00469121 та визначено розмір страхового відшкодування - 56 153,68 грн: 58403,68 грн вартість відновлювального ремонту; 2250 грн франшиза.

08 листопада 2021 року ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило перерахування коштів користь ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним платіжним дорученнями: № 257403 від 08.11.2021 на суму 56153,68 грн (а.с.6).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ СК «АРКС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинним на час ДТП.

На підставі полісу ЕР/204416300 ПрАТ «СК «УНІКА» звернувся до АТ СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

14.12.2021 АТ СК «АРКС» було здійснено виплату страхового відшкодування у добровільному порядку у розмірі 44 187,89 грн, що підтверджується платіжним дорученням №851213 (а.с.31).

За вимогами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суброгацією є перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, внаслідок чого страхувальник виступає замість потерпілого.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».

Така позиція узгоджується із правовим висновком, якого дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/9320/15-ц.

Таким чином, до позивача, який виплатив страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, перейшло право зворотної вимоги до винної особи - відповідача ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Сюзукі», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка мала місце 25.10.2021.

Цивільно-правова відповідальність відповідачки, як водія автомобіля транспортного засобу «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована за полісом № ЕР/204416300 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ СК «АРКС».

За ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004).

Частину вартості відновлювального ремонту у сумі 44 187,89 грн було відшкодовано позивачу, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/204416300.

За приписами ч. 2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 у справі № 6-2969цс16 року, де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. У даній постанові зазначено, що, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

У постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18 зазначається, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Разом з тим, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не врахували, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. З указаного вбачається, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суди з огляду на підстави та зміст позовних вимог не врахували принцип повного відшкодування шкоди.

Також, у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц йдеться про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Установивши, що виплачений позивачеві розмір страхового відшкодування не покривав реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що різниця невідшкодованої позивачу суми збитків підлягає стягненню з винної особи.

Отже, Верховний Суд під час розгляду подібних справ дійшов висновку, що обсяг відповідальності страховика відповідальної особи (страховика потерпілої особи, якщо страховий випадок врегульовано згідно з Положенням про ПВЗ) обмежений вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на відміну від особи, яка завдала шкоду, а тому різниця невідшкодованої позивачу суми збитків має бути відшкодована саме винуватцем ДТП.

Оскільки страховиком відповідача було виплачено позивачу в межах ліміту відповідальності за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/2 187,89 грн, що становить лише частину від суми виплаченого страхового відшкодування, що складає 56153,68 грн, то обов`язок відшкодувати позивачу решти суми виплаченого страхового відшкодування, що становить 11 965,79 грн, покладається на відповідачку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд дійшов висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2684 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1192, 1994 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 9, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.12, 81, 82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», , адреса: м. Київ, вул. О.Теліги, 6-В, корп.4, майнову шкоду у сумі 11 965,79 грн, та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн, а всього стягнути з неї 14 649 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок дев`ять) грн 79 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова