ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/766/23 Справа № 205/4784/21 Головуючий у першій інстанції: Терещенко Т. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_3 , про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01 листопада 2020 року в м. Дніпрі на перехресті вул. Мічуріна та пр. Сергія Нігояна мала місце дорожньо-транспортна пригода за його участі, який керував автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди належному йому автомобілю «ВАЗ 21063» були заподіяні механічні та технічні ушкодження. Постановами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року провадження у справі про його притягнення до відповідальності закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Отже, незважаючи на те, що вина ОСОБА_3 не була встановлена судом, проте, з постанов Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та Дніпровського апеляційного суду у справі №205/8878/20 слідує, що ДТП сталася з вини ОСОБА_3 . Відповідно до висновку експерта №1205/21 від 11 травня 2021 року, розмір матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженням автомобіля «ВАЗ 21063», станом на 11 травня 2021 року становить 13299,00 грн. Крім того, ним понесено витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця за проведення оцінки - 3000,00 грн., на правову допомогу - 4000,00 грн. Позивач вважає, що ОСОБА_3 є відповідальною особою за заподіяння йому шкоди, а його відповідальність застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «СГ«Оберіг». Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з ТДВ «СГ «Оберіг» суму страхового відшкодування у розмірі 13299,00 грн., а з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. та на послуги експерта у сумі 3000,00 грн. (а.с. 2-9, 90-91).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Страхова група «Оберіг» та ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 20299,00 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від ТОВ «Страхова група «Оберіг» та ОСОБА_3 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, у яких відповідачі просять залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 31 жовтня 2020 року о 20:17 год. у м. Дніпро на перехресті вул. Мічуріна та пр. Сергія Нігояна ОСОБА_1 сталася ДТП за участі автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, провадження у справі №205/8878/20 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 17-18, 19-21, 54-58).

Згідно змісту зазначеної вище постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, зокрема, зазначено, що встановлені у судовому засіданні обставини та досліджені докази не містять достатніх, належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 поставленого йому за вину порушення п. 16.12 ПДР України, що стало підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 54-58).

Відповідно до висновку експерта №1205/21, складеного 11 травня 2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21063» становить 16714,04 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин - 13299,44 грн., а без урахування ПДВ - 12262,28 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 13299,44 грн. (а.с. 25-35 62-72).

Цивільно-правова відповідальність власника (володільця) транспортного засобу «Subaru Forester», д/н НОМЕР_2 на час ДТП, яка мала місце 31 жовтня 2020 року, була застрахована у ТДВ «СГ«Оберіг»згідно поліса обов`язкового страхування №ЕР-201261416 від 17.09.2020 року строком дії по 16.09.2021 року включно, лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130000,00 грн., розміром франшизи - 2500,00 грн. (а.с. 113).

14 травня 2021 року ТДВ «СГ«Оберіг» отримало заяву від позивача про страхове відшкодування, що визнано вказаним відповідачем, згідно його письмового відзиву на позовну заяву (а.с. 111-112).

Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною першою статті 80 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом про стягнення шкоди зі страхової компанії, ОСОБА_1 посилається на спричинення йому матеріальної шкоди унаслідок ДТП саме з вини водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однак, позивачем не представлено суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вини відповідача ОСОБА_3 у ДТП, що мала місце 31 жовтня 2020 року у м. Дніпро на перехресті вул. Мічуріна та пр. Сергія Нігояна. Клопотання про витребування відповідних доказів судом, призначення автотехнічної експертизи, тощо, судам першої та апеляційної інстанцій - позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколами судових засідань місцевого суду.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 13299,00 грн., у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що вина ОСОБА_3 у ДТП, що мала місце 31 жовтня 2020 року, установлена у справі Ленінського районного суду м. Дніпропетровська №205/8878/20 про адміністративне правопорушення є безпідставними, з огляду на наступне.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, провадження у справі №205/8878/20 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 17-18, 19-21, 54-58).

За положеннями частини шостою статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (ч. 7 ст. 82 ЦПК України).

У зазначеній вище справі №205/8878/20 не розглядалось питання щодо встановлення вини водія ОСОБА_3 у ДТП, що мала місце 31 жовтня 2020 року.

А невстановлення судом у справі №205/8878/20 факту вчинення водієм ОСОБА_1 поставленого йому за вину порушення п. 16.12 ПДР України, що стало підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, не є саме по собі фактом вини іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 .

Обґрунтування апеляційної скарги визнанням водієм ОСОБА_3 вини у його письмових поясненнях на місці ДТП (а.с. 75) не є беззаперечним доказом для встановлення фактичних обставин, що мають значення у даній справі, враховуючи також, що ОСОБА_3 не визнає своєї вини у ДТП, не погоджується із позовними вимогами та просить відмовити у їх задоволенні, згідно до письмового відзиву на позовну заяву та відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 87-89).

Більше того, працівниками поліції протокол щодо порушення правил дорожнього руху відносно ОСОБА_3 не складався.

Позивач у позові просив також стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. та на послуги експерта у сумі 3000,00 грн.

Частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України встановлено, зокрема, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

За змістом ч. 1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаютьсяна позивача.

Колегія суддів зауважує, позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. та на послуги експерта у сумі 3000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката та проведенням експертизи є витратами, у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді даної справи в суді. Зазначені суми коштів є судовими витратами і відшкодовуються в порядку, передбаченому процесуальним законом, в даному випадку статтею 141 ЦПК України. Їх не можна розцінювати як збитки чи шкода у розумінні цивільного законодавства і вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою, а розподіляються судом за наслідками розгляду справи.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування у розмірі 13299,00 грн., судові витрати покладаються на позивача, згідно вимог ч. 1 та пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 27 квітня 2023 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова