Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/43/2023 Справа № 641/4176/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Курганникова О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову подану до подання позовної заяви,

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Hyndai модельTucson 2020 року випуску сірого кольору номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Харківській області на праві власності за ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви посилається, на те, щозаявник має намір звернутися до суду за судовим захистом з позовом до Приватного акціонерного товариства « Завод Фрунзе» та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля частково недійсним, визнання права власності на автомобіль та витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки 31 серпня 2020 року ним на ім`я ОСОБА_2 в автоцентрі Фрунзе авто - Приватному акціонерному товаристві «Завод Фрунзе» - адреса м. Харків, вул. Плеханівська, 57, придбано автомобіль Hyndai модель Tucson 2.0 6 А/Т 2 WD Dynamik колір platinum silver 2020 року випуску за 667 000,00 гривень, що на той час складало 24 200 доларів США за курсом Нацбанку України 27,56 гривень за 1 долар США. Автомобіль придбаний за грошові кошти, які я позичив у своїх друзів та знайомих та отримані від продажу належних мені речей. Автомобіль Hyndai модель Tucson 2.0 був придбаний 31 серпня 2020 року за належні мені грошові кошти в автосалоні Фрунзе авто - офіційному дилері автомобілів Hyndai, грошові кошти за автомобіль сплачено продавцю через відділення 44 Приватбанку за адресою: АДРЕСА_1 особисто мною. Договір купівлі-продажу автомобіля № 2753 X від 31 серпня 2020 року, укладений Приватним акціонерним товариством «Завод Фрунзе», яке діяло на підставі дилерського договору №ДД-08/02-02-15/09 з товариством з обмеженою відповідальністю «Хюндай МоторУкраїна» з відповідачем у графі «покупець» підписаний мною. Тобто договір купівлі-продажу фактично укладений мною. До придбання автомобіля я неодноразово особисто приїздив до автосалону та обговорював умови придбання автомобіля. 30 серпня 2020 року я остаточно домовився про купівлю автомобіля з керівником відділу продажів ОСОБА_3 , після чого автомобіль було знято з продажу в автосалоні. 31 серпня 2020 року заявником в автоцентрі Фрунзе авто з Приватним акціонерним товариством «Завод Фрунзе» укладено та підписано договір купівлі-продажу № 2753 X автомобіля Hyndai модель Tucson 2.0 6 А/Т 2 WD Dynamik колір platinum silver 2020 рокувипуску за 667,000 грнн. Продавцем йому було надано для сплати впродовж двох банківських днів рахунок № Зиф-1041555 від 31.08.2020 року на сплату за автомобіль за ціною 555833.33 гривень, з ПДВ 20% у розмірі 111166.67 гривень -667000 гривень. 01.09.2020 року заявником у відділенні Приватбанку за адресою: АДРЕСА_1 на рахунок продавця ПАТ «Завод Фрунзе» особисто мною внесені грошові кошти у розмірі 667 000 гривень. У квитанціях у графі «підпис платника» наявний його підпис, що підтверджується квитанціями від 01.09.2020 року про сплату: 299000 гривень, 299000 гривень та 69000 гривень. 31 серпня 2021 року ним від імені ОСОБА_2 з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» в електронному вигляді. Автомобіль Hyndai модель Tucson 2.0 був придбаний заявником на належні останньому грошові кошти у розмірі 667 000 гривень.26 листопада 2020 року між заявником та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після початку військової агресії росії ОСОБА_2 виїхала до Словаччини, де знаходиться по теперішній час. Знаходячись у Словаччині, остання звернулася з позовом до заявника про розірвання шлюбу. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 червня 2023 року шлюб між нами розірвано; судове рішення не набуло законної сили. З метою забезпечення позову, а також виконання заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку ОСОБА_2 , щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення просить забезпечити позов. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами ч. 1ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч. 2 ст.151ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3ст. 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Разом з тим, заявником не надано суду доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на те, що виконання рішення може бути утрудненим не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , з урахуванням встановлених вище обставин, вчиняються дії, спрямовані на відчуження або знищення автомобіля Hyndai модельTucson 2020 року випуску сірого кольору номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_3 , тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки заявником не наведено достатніх підстав для застосування вказаних заходів забезпечення позову, а також не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову подану до подання позовної заяви -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -О. А. Курганникова