Справа № 583/3077/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання квартири, оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

03.07.2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свою вимоги тим, що відповідно договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Приватне підприємство «Жилкомсервіс» по будинку АДРЕСА_2 з 01.03.2018 року надає послуги з управління багатоквартирним будинком на підставі Договору № 8, який укладено між приватним підприємством та співвласниками житлового будинку. ОСОБА_1 , як власниця квартири, на яку оформлено особовий рахунок брала участь в зборах співвласників багатоквартирного будинку, підписувала протокол зборів по кожному питанню порядку денного, надавши свою згоду. Згідно п.2.3 вищевказаного договору розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення договору становив 3,17 грн. за 1 кв.м. Додатковою угодою № 1 від 01.03.2020 року до Договору №8 внесені зміни щодо розміру щомісячної оплати, який на момент укладення угоди складає 3,90 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. Рішення про збільшення розміру щомісячної плати за надані послуги прийняте зборами співвласників багатоповерхового будинку. Однак, відповідачка відмовляється сплачувати в установленому порядку за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 9171,55 грн. 02.03.2021 року та 06.06.2023 року ОСОБА_1 направлялося досудове повідомлення про борг, однак, воно залишилося без реагування з боку відповідачки. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 9171,55 грн.

Процесуальні дії в справі та аргументи сторін.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.07.2023 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.08.2023 року від приватного підприємства «Жилкомсервіс» надійшла заява про те, що 09.08.2023 року відповідачкою ОСОБА_1 повністю сплачено заборгованість, що підтверджує визнання нею позовних вимог, у зв`язку з чим просить стягнути з неї судові витрати в розмірі 5684 грн., а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 3000 грн.

21.08.2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому заперечувала проти стягнення з неї судових витрат, оскільки вона в добровільному порядку сплатила борг до винесення судового рішення та просила закрити провадження в справі.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.

Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу квартири від 16.03.1992 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Приватного підприємства «Жилкомсервіс» від 16.06.2023 року № 71 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , та має такий склад сім`ї: син ОСОБА_2 (а.с.23).

Згідно Договору № 8 від 01.03.2018 року Приватне підприємство «Жилкомсервіс» надає послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с.9).

Відповідно до вищевказаного Договору позивач надає послуги з управління багатоквартирним будинком (утримання спільного майна, поточний ремонт, купівля електроенергії для забезпечення освітлень місць загального користування). Додатком до договору є обов`язковий перелік робіт (послуг), витрати, які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Згідно п.2.3. вищевказаного Договору розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення договору становив 3,17 грн. за 1 кв.м. (а.с.9).

Додатковою угодою №1 від 01.03.2020 року до Договору №8 внесені зміни щодо розміру щомісячної плати за надані послуги, який на момент укладення угоди складає 3,90 грн. за 1 кв.м. (а.с.10).

Рішення щодо збільшення розміру щомісячної плати за надані послуги із 3,17 грн. до 3,90 грн. було прийнято 30.01.2020 року зборами співвласників багатоповерхового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом загальних зборів від 30.01.2020 року за збільшення розміру щомісячної плати за надані послуги (ціни за житлові послуги) проголосували 85 співвласників будинку, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень складала 4155,48 кв.м., що становить більше 75 % від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку (5500,88 кв.м.) (а.с. 19-21).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 16.06.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за послуги з утримання, управління багатоквартирним будинком в розмірі 9171,55 грн. (а.с.22).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги-це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

14.08.2023 року представником позивача надано суду копію квитанції, згідно якої 09.08.2023 року ОСОБА_1 сплатила заборгованість в розмірі 9171,55 грн., тобто на момент винесення рішення суду заборгованість відповідачки перед позивачем відсутня, що свідчить про визнання відповідачкою позовних вимог.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі,з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про відмову з задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачкою повністю сплачена сума заборгованості в розмірі 9171,55 грн. після відкриття провадження в справі.

Відповідачкою заявлено клопотання про закриття провадження в справі, однак, у суду відсутні для цього законні підстави, оскільки відповідачкою сплачено розмір заборгованості в добровільному порядку вже після отримання копії позову з ухвалою про відкриття провадження в справі, позивач від позову не відмовився, відсутні інші обставини для закриття, визначені у ст. 255 ЦПК України.

Щодо судових витрат.

Розподіл судових витрат регулюється ст. 141 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити про повернення з державного бюджету 50 % судового збору ( 1342 грн.), сплаченого при поданні позову на користь позивача, а з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1342 грн.

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ и. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., на підтвердження чого надано акт наданих послуг від 14.08.2023 року та договір від 19.06.2023 року.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання

послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141ЦПК України, визначені також положеннями частин 4,5,9 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що стороною позивача вживалися заходи досудового врегулювання спору, про що маються в матеріалах справи письмові докази, однак борг не було сплачено, лише після відкриття провадження судом.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи обсяг виконаної роботи адвокатом, складність категорії справи, яка не є складною, досвід роботи адвоката, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, враховуючи клопотання відповідачки, дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача в розмірі 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які будуть достатніми в даному випадку.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність законних підстав щодо стягнення з неї судових витрат не заслуговують на увагу та суд їх оцінює критично, оскільки сума заборгованості на користь позивача сплачена була 09.08.2023 року, тобто вже після відкриття провадження у справі, а тому маються законні підстави для стягнення з неї судових витрат в загальному розмірі 3342 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13,76, 81, 142, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання квартири, оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Жилкомсервіс» понесені судові витрати в сумі 3342 грн.

Повернути Приватному підприємству «Жилкомсервіс» з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого 30.06.2023 року за квитанцією № 2540 в розмірі 1342 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 13.09.2023 року.

Позивач: Приватне підприємство «Жилкомсервіс» (вул. Чкалова,27-А, м.Охтирка, Сумської області, код ЄРДПОУ 301681803).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ).

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т. О. Ярошенко