Справа № 188/140/23
Провадження № 2/188/299/2023
26 квітня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Місюри К.В.
при секретарі Лисяк А.Є.
розглянувши у судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням ,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів та зазначає , що він , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.05.2001 року є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 866 від 29.05.2001 р. виданим приватним нотаріусом Свириденко Л.В. На даний час він зареєстрований та проживає у вказаному будинку. Разом з ним зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі , який було розірвано 17.11.2021 року, з цього ж часу відповідачка та його син ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживають, але зареєстровані. Контактів з відповідачами немає, у добровільному порядку відповідачі з реєстрації не знімаються.
Просить суд :
-визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Сторони в судове засідання не з"явилися . Позивач в своїй заяві просить суд справу розглянути без його участі. Позов підтримує. В разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення
Відповідачі в судове засідання не з`явилися.
На думку суду остання вважається такою, що повідомлена належним чином, оскільки судова повістка направлялися за місцем її проживання.
Тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України , суд з погодження позивача, вирішив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.05.2001 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 866 від 29.05.2001 р. виданим приватним нотаріусом Свириденко Л.В. що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 320958195 від 24.01.2023 р. На даний час він зареєстрований та проживає у вказаному будинку,разом з ним зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 67 від 03.02.2023року, а також актом обстеження матеріально побутових умов від 04.10.2022 року, згідно якого відповідачі з 2018 року не проживають за вказаною адресою.
Враховуючи вищезазначені докази , суд дійшов висновку відносно того, що відповідачі , хоча і зареєстровані у вищезазначеному домоволодінні , проте фактично в ньому не проживають більше року , а тому у них припинилося право користуватися житловим будинком .
В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім"ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).
Таким чином , вимога позивача про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщення є законною та обгрунтованою , а тому ця вимога підлягає задоволенню.
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 4 , 19 , 76-81 , 141 , 263-265 , 268 , 280 ЦПК України , ст. 317, 319 , 391 , 405 ЦК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 такими , що втратили право користування житловим приміщенням.
Судові витрати залишити за позивачем.
Копію даного рішення невідкладно направити сторонам.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя К. В. Місюра