Справа № 342/986/22
Провадження № 2/342/77/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання: Матієк І.П.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вань Ірина Радиславівна до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С И А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вань Ірина Радиславівна, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача 2000 грн. на відшкодування матеріальних збитків, моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та понесені судові витрати. Обгрунтовуючи позов вказує на те, що є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2016, прийнятого у справі №342/770/15-ц та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно, індексний номер 45720192, дата формування: 16.10.2015. Будинок знаходиться на земельній ділянці, розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка на праві власності належить позивачу, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0143, що підтверджується Інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної Довідки: 63284581. Дана земельна ділянка межує із сусідніми земельними ділянками, що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також із земельною ділянкою, що належить органу місцевого самоврядування (дорога). Земельна ділянка повністю огороджена, зокрема, зі сторони (АБ) від дороги,земельна ділянка була огороджена металевою сіткою, що підтверджується копією технічної документації. У господарстві позивачем для власної безпеки встановлені камери відео нагляду. Камерами відео спостереження зафіксовано, як відповідач 29.08.2022, заподіює шкоду позивачу, а саме руйнує металеву сітку транспортним засобом. З приводу неправомірних дій відповідача, позивач зверталася до відділення поліції №2 м.Городенка Коломийського районного відділу поліції. 05.09.2022 за вихідним номером 6272/57-2022 за підписом начальника відділу поліції, позивачу надано відповідь про те, що такі питання вирішуються в судовому порядку, оскільки це цивільно-правові відносини. В результаті протиправних дій відповідача було пошкоджено майно позивача, а саме металеву огорожу, яку відновити неможливо, вартість якої становить 2000,00 грн. Також позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач змушена витрачати час та зусилля та те, щоб відремонтувати огорожу, звертатись за правовою допомогою, звертатись до правоохоронних органів та суду щоб відповідач відшкодував збитки, оскільки добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовляється. Розмір моральних збитків позивач оцінює на суму 2000,00 грн. На обґрунтування позову про відшкодування моральної шкоди позивачка просить врахувати те, що в результаті триваючих неправомірних дій відповідача позивачка перенесла моральні та психічні переживання, нераціонально витрачений життєвий час, так як змушена займатися ремонтом пошкодженої огорожі, затрачати на це додаткові кошти. Також внаслідок негативної поведінки відповідача, постійних образ та принижень, відчуває почуття образи, обурення поведінкою винуватця, який і надалі поводить себе протиправно та зухвало. Отже, з урахуванням наведено, позивачка вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу 2000,00 грн. матеріальних збитків та 2000,00 грн. моральної шкоди. Крім того, зазначає, що процесуальні витрати по справі складають: судовий збір - 992,40 грн. (мінімальна ставка судового збору за вимогою майнового характеру), та 992,40 грн. судового збору за вимогою немайнового характеру). Орієнтований розмір витрат по справі складає 5000,00 грн., а саме: 2000,00 грн. оформлення позовної заяви; 3000,00 грн. представництво інтересів у суді.

Ухвалою від 14 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в справі.

09.11.2022 підготовче засідання відкладено на 29.11.2022, у зв`язку з неявкою сторін по справі.

29.11.2022 судове засідання за клопотанням представника відповідача відкладено на 12.12.2022.

12.12.2022, 16.01.2023 та 31.01.2023 судове засідання не відбулося, у зв`язку з відключенням електропостачання в приміщенні Городенківського районного суду.

16.01.2023 представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Візінським В.В. подано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що відповідач жодної шкоди позивачу не завдавав, до повалення сітки позивача жодного відношення немає. Відповідач не заперечує, що час від часу використовує трактор марки «Т-40-АМ» та культиватор до нього. При цьому, згідно коротких характеристик даних транспортних засобів, ширина трактора становить 1,62 м, а культиватора 2,65 м. Відповідач проїжджає час від часу попри господарство позивача, оскільки ця дорога веде в поле. По даній дорозі часто їздить багато людей, зокрема сільськогосподарського техніки. При цьому, ширина цієї дороги, за даними старости становить від 3,30 м до 5,50 м. Таким чином, жодних перешкод для проїзду відповідачем на тракторі з культиватором немає. Відповідач ОСОБА_4 вважає безпідставною вимогу про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, як наслідок, безпідставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_4 витрат на правову допомогу. Розрахунок судових витрат понесених відповідачем ОСОБА_4 : попередні судові витрати відповідача ОСОБА_4 складаються з витрат на правову допомогу орієнтовано 4000,00 грн. На підставі викладеного, просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

16.02.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.03.2023.

В судове засідання 09.03.2023 сторони не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 29.03.2023.

Судові засідання 29.03.2023, 24.04.2023, 24.05.2023, 14.06.2023, 22.06.2023 відкладені за клопотання представників сторін.

В судовому засіданні 27.07.2023 задоволено клопотання представника позивача щодо виклику в судове засідання свідка ОСОБА_7 . У зв`язку з цим, судове засідання 27.07.2023 відкладено до 17.08.2023 для виклику в наступне судове засідання свідка ОСОБА_7 .

В судове засідання 17.08.2023 свідок не з`явився, у зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 05.09.2023.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просили заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача зазначив, що відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача, пояснення свідка, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази та відео файли, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2015 визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно, індексний номер 45720192, дата формування: 16.10.2015 стверджується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної Довідки: 63284581 встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка, 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно опису меж дана земельна ділянка межує із сусідніми земельними ділянками, що належать ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та землями Сороківської с/р.

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка зі сторони дороги, що позначено в описі меж технічної документації літерами (від А до Б) була огороджена металевою сіткою.

Також, в судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_4 у користуванні є трактор Т 40 АМ та культиватор навісної суцільної обробки 2,65м/11лап на трактор. Згідно коротких характеристик ширина трактора становить 1,62 м, а культиватора 2,65 м.

Вказані факти визнаються та не заперечується сторонами по справі.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Актом про встановлення розмірів дороги від 08.12.2022, складеного комісією в складі старости старостинського округу ОСОБА_7 , діловода старостинського округу Сваричевської Ганни Іванівни, члена громадської ради ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при розгляді питання встановлення розмірів (ширини) вулиці Л.Українки (Руднєва) встановлено, що зі сторони АДРЕСА_2 між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 ширина дороги становить 5.50 м. Між земельною ділянкою ОСОБА_11 та ОСОБА_1 3.70 м. Між ОСОБА_12 (паркан) та земельною ділянкою ОСОБА_1 ширина дороги становить 3.60 м. Між земельною ділянкою ОСОБА_13 (горіх) та ОСОБА_1 ширина дороги становить 3.30 м. Зі сторони вулиці Зелена (Галана) між ОСОБА_13 та земельною ділянкою ОСОБА_14 ширина дороги становить 4.30 м.

Показами свідка ОСОБА_7 , який є старостою Сороківського старостинського округу Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області стверджується, що у користуванні ОСОБА_11 є трактор Т 40 АМ з культиватор. 08.12.2022 він був у складі комісії, яка розглядала питання та здійснювала встановлення розмірів (ширини) вулиці Л.Українки (Руднєва), під час якого було встановлено, що ширина дороги зі сторони вулиці Зелена між ОСОБА_13 та земельною ділянкою ОСОБА_14 становить 4.30 м. Також ствердив, що ОСОБА_1 зверталась до нього, як до старости села для врегулювання спору, який виник між нею та ОСОБА_11 , щодо пошкодження ОСОБА_11 її металевої огорожі (сітки).

Однак, свідок зазначив, що самої події пошкодження сітки він не бачив, а під час розмови з ОСОБА_11 , останній ствердив, що таких дій не вчиняв.

В судовому засіданні було також переглянуто відеофайл із відеозаписом з камер спостереження з господарства ОСОБА_1 , що був наданий позивачем . На відеозаписі зафіксовано рух трактора Т 40 синього кольору із кульватором по сільській вулиці, який в подальшому, проїжджаючи по даній вулиці зачіпає і тягне металеву сітку, якою огороджена земельна ділянка.

Однак, суд звертає увагу на те, що із даного відеозапису не вбачається, що трактор, який рухався, належить саме відповідачу ОСОБА_11 , а також на даному відеозаписі не зафіксовано того факту, що саме ОСОБА_11 , в той момент, коли було пошкоджено металеву сітку, керував транспортним засобом, який зафіксований на відеозаписі.

Будь-яких доказів, які б підтверджували вказані факти суду не надано. Таких не здобуто під час розгляду справи в суді.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Звертаючись в суд із позовом позивач ствердила, що саме протиправними діями відповідача було пошкоджено її майно, а саме металеву огорожу, вартість якої становить 2000,00 грн. Покликаючись на ст.ст. 1166, 1167 ЦК Україна просила стягнути з відповідача у користь позивача 2000,00 грн. на відшкодування матеріальних збитків та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

Слід зазначити, що за даним фактом позивач ОСОБА_1 зверталась до Відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення злочину. Однак, листом Відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області №6272/57-2022 від 05.09.2022 їй було роз`яснено, що на підставі зібраних матеріалів видно, що в даному випадку відсутній склад злочину, передбачений ст.194 КК України, оскільки своїми діями, невідомі особи не заподіяли шкоду у великих розмірах, а також те, що дане діяння не було вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально-небезпечним способом. У листі також зазначено, що в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, які вирішуються в судовому порядку.

Суд, при вирішенні даного позову вважає за необхідне зазначити, що статтями 22, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, при наявності яких у особи настає відповідальність за її заподіяння.

Так, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи;

б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого (мова йдеться про реальні збитки та упущену вигоду - ст. 22 ЦК України);

в) прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов одночасно є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи».

Однак, під час розгляду справи не знайшло своє підтвердження те, що саме діями відповідача ОСОБА_4 було заподіяно шкоду позивачу ОСОБА_1 . Належних та допустимих доказів, які б підтверджували на вказаний факт суду не надано. У зв`язку з цим, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, в частині стягнення моральної шкоди, позивач вказує на те, що в результаті триваючих неправомірних дій відповідача позивач перенесла моральні та психічні переживання, нераціонально витрачений життєвий час, так як змушена займатися ремонтом пошкодженої огорожі, затрачати на це додаткові кошти, а також внаслідок негативної поведінки відповідача, постійних образ та принижень, відчуває почуття образи, обурення поведінкою винуватця, який і надалі поводить себе протиправно та зухвало. Проте, вказані факти не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

У ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 76, 77, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача матеріальних збитків та моральної шкоди - оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем протиправних діянь відносно позивача та, відповідно, доказів завдання такими діями позивачу матеріальних збитків та моральної шкоди.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вань Ірина Радиславівна до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди слід відмовити повністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 16, 76, 77, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вань Ірина Радиславівна до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 15.09.2023.

Суддя: Федів Л. М.