Справа № 307/2318/23
Провадження № 2/307/453/23
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 вересня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Ніточко В.В., з участю секретаря судового засідання Заяць Т.П., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції сторін.

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 лютого 1991 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , який було зареєстровано у виконавчому комітеті Новоселицької сільської ради. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей, які є повнолітніми, і проживають окремо. Рішенням Тячівського районного суду від 27 серпня 2020 року їх шлюб було розірвано. За час спільного проживання в шлюбі вона з відповідачем побудувала житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , та зареєстрований на праві спільної сумісної власності за нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу угоди про добровільний розподіл майна житлового будинку між ними не досягнуто. Вважає, що вищезазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, і вона має право на його частини.

Просить в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_4 частину зазначеного майна та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 липня 2023 року призначено судове засідання для розгляду даної прави по суті.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Із копії рішення Тячівського районного суду від 27 серпня 2020 року відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1991 року по 27 серпня 2020 року (а.с.8).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на підставі спільної сумісно власності, є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 21 травня 2018 року (а.с. 9-10).

Із висновку про вартість майна - житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 відомо, що його вартість становить 596 204 грн. 00 коп. (а.с.16).

V. Оцінка Суду.

Відповідно ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 цієї є статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно ч.3 та ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони як подружжя, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, набули майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому дане майно, як об`єкт спільної сумісної власності подружжя слід поділити та визнати за ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_4 частину зазначеного майна.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею витрати з сплати судового збору в сумі 2 981 гривень 02 копійки.

В частині вимог про стягнення з відповідача витрат за правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп. слід відмовити, оскільки позивачем не подано жодних доказів, що він поніс такі витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 41 Конституції України, ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 317, 319, 321, 368, 372 ЦК України,ст.ст.57, 60-63, 69, 70 СК України, ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 142, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та визнати за ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_4 частину зазначеного майна.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 2 981 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят один) гривень 02 копійки сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Позивач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2023 року.

Суддя Ніточко В.В.