БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1845/22
Провадження № 2/497/58/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря - Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять постановити рішення, яким визнати за ними право власності на частки будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- на 1/4 частину за кожним вищезазначеного будинку як за членами колишнього колгоспного двору;

- на 1/12 частину за кожним як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що вони, позивачі, були членами колгоспного двору та є спадкоємцями за законом померлого члену колгоспного двору й не можуть оформити право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою від 28.09.2022 року було відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, підготовче засідання після неодноразових відкладань було призначено на 20.04.2023 року.

На виконання вимог ухвали суду Одеським держнотархівом 27.02.2023 року надано копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі до суду не прибули, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлені належним чином, в позовній заяві заявляли клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.6).

Представник відповідача Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника, про що надав відповідну заяву (а.с.68).

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору - ОСОБА_4 , його дружина - ОСОБА_1 , їх доньки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 01.08.2022 року за №225.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

В силу зазначених вимог, позивачі та померлий фактично є власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі мали намір зареєструвати право власності на свої частки зазначеного домоволодіння, однак їм було відмовлено у реєстрації права власності в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують набуття позивачами права власності на частки житлового будинку за названою адресою (а.с.41).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

Згідно п.9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

У відповідності з п.п.23, 24 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, згідно п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Разом з цим, п.43 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги;

2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, суд приходить до висновку, що позивачі реалізували своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок виникли підстави для звернення з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачі будучи власниками кожний окремо 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою АДРЕСА_1 не можуть зареєструвати право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються їх права як власників, що підлягають захисту в судовому порядку.

А відтак вимоги позивачів в цій частині є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , запис акту про смерть №34 від 11.05.2006 року, складений Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом першої черги є дружина ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Родинні відносини між ними підтверджуються:

- довідкою № 274/02-74 виданою Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області від 04.07.2007 року про реєстрацію шлюбу 17 грудня 1979 року у Криничненській сільській раді Болградського району Одеської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , актовий запис № 46. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_10 » (а.с.15);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_2 , актовий запис № 30 від 13.05.1976 року та свідоцтвом про її шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 12 від 07.11.2012 року, згідно якого вона змінила своє прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с.16,18);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_13 серії НОМЕР_4 , актовий запис № 13 від 02.02.1980 року та свідоцтвом про її шлюб серії НОМЕР_5 , актовий запис № 4 від 24.01.2004 року, згідно якого вона змінила своє прізвище на « ОСОБА_14 » (а.с.17,19).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: дружина - ОСОБА_1 , та доньки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також онук, що підтверджується довідкою Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.20).

З матеріалів спадкової справи №437/2007 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка та батька до нотаріуса звернулися дружина та доньки померлого. Було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий сертифікат на право на пайовий фонд майна СВК «Криничне» (а.с.78-96).

Крім того, приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Станєвою В.Б. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_15 на частку домоволодіння було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім`я спадкодавця, що підтверджується постановами від 06.12.2021 року (а.с.41-43).

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_15 , як спадкоємці за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) на підставі, що передбачено законом, тобто в порядку спадкування, набули право на це майно, тобто на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим їх право порушено, вони позбавлені можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіють всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки за час свого життя спадкодавець не зареєстрував набуте ним право.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19.

З огляду на зазначене, позивачі згідно вимог чинного законодавства успадкували дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на вказане майно в порядку спадкування.

При цьому суд враховує факт визнання позовних вимог відповідачем.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Криничне Болградського району Одеської області, паспорт № НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Криничне Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 18.12.2012 року Болградським РС ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_9 ,

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с. Криничне Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_10 , виданий 18.11.2015 року Болградським РС ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_11 ,

кожним з них, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за членами колгоспного двору.

Визнати за:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Криничне Болградського району Одеської області, паспорт № НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Криничне Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 18.12.2012 року Болградським РС ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_9 ,

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с. Криничне Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_10 , виданий 18.11.2015 року Болградським РС ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_11 ,

кожним з них, право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

/Суддя С.О.Висоцький