Справа № 344/1436/23
Провадження № 22-ц/4808/459/23
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Мальцева
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

секретар Працун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Остяк Валентин Валентинович, на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, постановлену 09 лютого 2023 року в складі судді Мелещенко Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного підприємства «СЕТАМ» про зняття арешту з майна та визнання недійсними електронних торгів арештованого майна,

встановив:

27 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного підприємства «СЕТАМ» про зняття арешту з майна та визнання недійсними електронних торгів арештованого майна.

Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

08 лютого 2023 року представник позивача адвокат Остяк В.В. подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна -паркомісця №ХХІ, загальною площею 18,1 кв.м (літ «А»), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101), оскільки не вжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду у випадку задоволення позову чи взагалі унеможливить його.

Заява обґрунтована тим, що спірне майно набуте ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 під час шлюбу, а тому презюмується, що дане майно є об`єктом спільної власності подружжя. Відповідачем ДП «СЕТАМ» проведені спірні торги, однак переможця торгів не виявлено через відсутність реєстрації учасників.

За вказаних обставин на підставі закону стягувач у виконавчому провадженні відповідач ОСОБА_3 може набути у власність спірне майно, не реалізоване на електронному аукціоні. Це значно ускладнить або утруднить виконання рішення суду при задоволенні даного позову, оскільки створює загрозу відкриття нових судових проваджень щодо витребування майна в ОСОБА_3 чи третіх осіб у випадку відчуження спірного майна ОСОБА_3 .. Тому даний позов необхідно забезпечити, оскільки є достатні підстави вважати, що є загроза передачі у власність стягувача майна, яке було предметом спірних торгів в цілому, тобто разом із часткою позивача ОСОБА_1 , яка є часткою в спільному сумісному майні подружжя.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09 лютого 2023 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що у заяві про забезпечення позову не наведено доказів об`єктивних обставин, що не вжиття таких заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

Крім того, не передбачено процесуальним законом здійснення заходів забезпечення позову, яке ґрунтується виключно на припущеннях про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, що не підтверджені належними засобами доказування. Заявник належним чином не обґрунтувала доцільність забезпечення позову визначеним у заяві способом.

Посилаючись на порушення норм процесуального права, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остяк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2023 року та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не врахував, що в заяві зазначені достатні обґрунтовані підстави вважати, що є загроза передачі у власність стягувача ОСОБА_3 майна, яке було предметом спірних торгів в цілому, і в якому є частка позивача ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло. Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник ДП «СЕТАМ» в судове засідання апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вінтоняка Н.М., який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Селяніна В.О., який просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі відповідає.

В силу частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), на яку посилався і суд першої інстанції, зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За загальним правилом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відтак, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову визначені статтею 151 ЦПК України, в т. ч. вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої).

З позовної заяви вбачається, що між сторонами існує спір щодо визнання недійсними електронних торгів з реалізації паркомісця №ХХІ, загальною площею 18,1 кв.м (літ «А»), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101). Цей спір ініційований у зв`язку з подальшим поділом спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій справі, суд першої інстанції виходив з недоведеності необхідності застосування такого заходу забезпечення позову та його неспівмірності заявленим вимогам.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про зняття арешту з майна та визнання недійсними електронних торгів. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню. Тобто не застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо паркомісця не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Представник позивача просив забезпечити позов немайнового характеру шляхом заборони вчиняти певні дії щодо майна, тому, виходячи з вищенаведених правових норм, вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, вказаний позивачем, суперечить вимогам процесуального закону, не узгоджується із змістом порушеного, на думку позивача, права, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, об`єктивно оцінив докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

З твердженням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вінтоняка Н.М. про те, що незастосування такого заходу забезпечення позову може утруднити в свою чергу виконання рішення за результатом поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 , тому оскаржена ухвала підлягала б скасуванню, не можливо погодитися, оскільки учасники спору про поділ майна подружжя нарівні з іншими мають процесуальні права, в тому числі щодо можливості забезпечення власного позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її скасування не вбачає.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Остяк Валентин Валентинович - залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, постановлену 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2023 року.

Головуюча Є.Є. Мальцева

Судді: В.А. Девляшевський

В.М. Луганська