Справа № 367/214/23
Провадження №2-о/367/15/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Третяк Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Люліної О.С.,

заявник ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталя Станіславівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просила встановити юридичний факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.08.2014 року по березень 2022 року.

Свою заяву обґрунтовує тим, що з серпня 2014 року по березень 2022 року громадянин України ОСОБА_3 , останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство.

Вказує, що з серпня 2014 року вони проживали разом за місцем реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , проте у зв`язку з початком військових дій російської федерації проти України на території м. Луганськ з 16 жовтня 2014 року змінили місце проживання разом і стали проживати за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками за № 934000692 та № 934000691 від 10.11.2014.

Зазначає, що 11.10.2016 її чоловік придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вони проживали разом, даний факт підтверджується довідками від 02.12.2016 за № та від 12.12.2016 № , в даній квартирі разом робили ремонт та купували необхідну техніку.

Заявник наголошує, що з ОСОБА_3 вона вела спільний бюджет, разом відпочивали, турбувалися один про одного, мали спільні права та обов`язки. 23.03.2022, коли російські війська увійшли до ОСОБА_4 , вона була поряд з ОСОБА_3 , російські війська на очах в неї розстріляли ОСОБА_3 з автоматів і лише через три дні дозволили його поховати в дворі будинку.

30.11.2022 заявник ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , проте отримала відмову відповідно до повідомлення у спадковій справі.

Виходячи з вищенаведеного, заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.01.2023зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М.

Ухвалою суду від 16.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 17.04.2023 вирішено питання про витребування доказів.

На виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 17.04.2023 від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Микитенко Н.С. до суду надано інформацію по спадковій справі до майна померлого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Новіцька І.Л. вимоги заяви підтримали та просила її задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С. в судове засідання не з`явилася, 14.04.2023 до суду надіслала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, заперечень по справі не мала.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту може бути визнання права.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За правилами ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що у березні 2022 року помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серії НОМЕР_1 від 18.05.2022, актовий запис № 179.

Відповідно до копії довідки про причину смерті до форми № 106/о № 447 від 26.04.2022 ОСОБА_3 помер у віці 72 роки у березні 2022 року, причина смерті - вогнепальні крізні кульові поранення грудей та правого плеча.

На виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Микитенко Н.С. надано інформаційну довідку зі спадкового реєстру № 70767654 від 30.11.2022, з якої вбачається, що 30.11.2022 після померлого у березні 2022 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 від 30.11.2022 за № 85 про прийняття спадщини відкрита спадкова справа за № 25/2022, останнє фактичне місце проживання якого на день смерті: АДРЕСА_1 , був зареєстрований на тимчасово окупованій території України, за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, 20.01.2023 до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Микитенко Н.С. звернулась донька померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , та постійно проживає в Державі Ізраїль, із заявою, зареєстрованою за № 7, про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

Листом приватного нотаріуса Бучанського міського нотаріального округу Микитенко Н.С. від 30.11.2022 за вих. № 131/02-14 ОСОБА_1 роз`яснено, що для спадкування за законом, як спадкоємцем 4-ї черги спадкування, їй необхідно надати нотаріусу на підтвердження цих обставин документи, які підтверджують вказані факти.

Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , 31 жовтня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюбу у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , про що 04.04.2014 складено відповідний актовий запис № 315.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заявниця ОСОБА_1 стверджує, що серпня 2014 року по березень 2022 року вона проживала разом із громадянином України ОСОБА_3 , останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю без укладання шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки притаманні подружжю.

Зазначає, що реалізувати своє право на спадкування можливе лише за наявності відповідного судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки у неї відсутні офіційні документи, які б підтверджували факт сімейних відносин з померлим та відповідно підстав для залучення його до спадкоємства за законом.

Встановлення даного факту заявнику необхідне для подальшого оформлення спадщини у у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03 червня 1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі.

Разом із тим, дослідженими судом доказами підтверджується факт проживання зазначених осіб, як чоловіка та жінки без шлюбу у період з 01.08.2014 по березень 2022.

Так, відповідно до копії довідок від 10.11.2014 за №934000691 та № 934000692 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживали за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії довідок від 02.12.2016 за № та № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Декларації № 0001-НМКЕ-0200 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу зазначено адресу фактичного місця проживання ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Декларації № 0001-ТР2Е-0200 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу зазначено адресу фактичного місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Також суду надано копії квитків від 01.02.2018 та договір про туристичне обслуговування № 178679 від 04.10.2019, з яких вбачається, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відпочивали разом.

Зібрані по справі докази достовірно та об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 01 серпня 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме - по березень 2022 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Крім того, доказами, на підставі яких суд встановив факи спільного проживання заявниці із померлим ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, є показання допитаних судом в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Так, допитаний свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що знайомий з ОСОБА_1 з 2001 року, так як вони були сусідами по дачним ділянкам. Зазначив, що заявник та ОСОБА_3 ще з 2014 року до переїзду в м. Ірпінь проживали разом як подружжя, вони часто разом спілкувалися, після переїзду до м. Ірпеня ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали квартиру та проживали разом як подружжя. Також зазначив, що з 04.04.2022 за проханням ОСОБА_1 він займався пошуком тіла ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 26 вересня 2016 року, одразу після придбання ними квартири. Зазначила, що вважала їх подружжям, оскільки вони вели спільний побут, піклувалися один про одного. Про те, що їх шлюбу не зареєстровано, ОСОБА_8 та інші сусіди дізналися лише після смерті ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з жовтня 2016 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки є їхнім сусідом та проживає за адресою: АДРЕСА_5 бв, познайомились, як вони заселялись в квартиру, бачив як ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом купували собі меблі та побутову техніку, а також займались питаннями спільного побуту. Під час окупації військовими російської федерації м. Ірпеня, а саме 23.03.2022, він та інші жителі будинку, у тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , разом ховалися від російських військових під час активних бойових дій, зазначив, що був свідком загибелі ОСОБА_3 , а також повідомив, що поховання ОСОБА_3 здійснювали разом із ОСОБА_1 та іншими сусідами. Також, додав, що вважав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подружжям і навіть не підозрював як і інші сусіди, що останні перебували в незареєстрованому шлюбі.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , що ґрунтується на вищезазначених вимогах закону.

Обов`язковою умовою для встановлення факту проживання осіб однією сім`єю є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Належним чином оцінивши надані докази та встановивши обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.08.2014 року по день смерті ОСОБА_3 , а саме по березень 2022 року, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, поясненнями свідків.

В зв`язку з наведеним суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі а тому вважає можливим встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 01 серпня 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме - по березень 2022 року.

З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 247, 259, 264, 265, 273, 293, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталя Станіславівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 01 серпня 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме - по березень 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я.М. Третяк