Справа № 357/9498/22 Провадження № 2/358/424/23
13 вересня 2023 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Лебединець Г.С.
секретар судового засідання Ведмеденко І.В.,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Бартосевич Богдан Васильович до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач 14.10.2022 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму фактичних витрат в порядку регресу в розмірі 43 070,25 грн, а також стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору 992,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу 12 000,00 грн.
Позовні вимоги обгрунтувала наступним. Внаслідок настання страхового випадку, а саме не виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору перед АТ «Ощадбанк», право вимоги, щодо сплачених ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» страхових коштів на користь АТ «Ощадбанк», перейшло до страховика ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Так як страховик відступив право вимоги до відповідача ФОП ОСОБА_1 , остання має право на відшкодування страхових сум.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив слухання справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти прийняття заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. З урахуванням того, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідив матеріали справи, з`ясував фактичні обставини справи та оцінив докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 06.04.2018 між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 940_0638. Відповідно до умов цього договору банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 50 000,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 05.04.2021, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.
Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин.
З 08.10.2018 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: тіло кредиту - в сумі 41 666,00 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 404,25 грн., всього 43 070,25 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок.
За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, з якою кореспондується ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, відповідно до вимог цих законодавчих норм ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 на фактично виплачену суму.
Крім того, судом встановлено, що між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021.
Відповідно до вказаного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п.2.1, пп. 1.1.3).
Боржники - особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредитів (п.п. 1.1.1 вищезгаданого договору). Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку І до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. В цьому переліку наведено прізвище відповідача. Таким чином до ФОП ОСОБА_1 перейшло право вимагати відшкодування фактично виплачених страховиком страхувальнику сум.
З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00грн, на підтвердження яких позивачем були надані: договір про надання професійної правової допомоги від 20.05.2021 та акт № 56/01-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 24.01.2022, суд зазначає наступне.
За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом із тим, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога адвоката полягала у вивченні матеріалів справи та судової практики, складанні претензії, позовної заяви та подання до суду. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивач отримав адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з цим, з огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, а тому, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
За наведених обставин за рахунок відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судові витрати у вигляді, сплаченого судового збору в сумі 992,20 грн.
Керуючись ст.1191 ЦК України, ст.ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 суму відшкодування фактичних витрат в порядку регресу в розмірі 43 070,25 грн. (сорок три тисячі сімдесят гривень 25 коп.).
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму витрат, понесених позивачем на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень).
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп).
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Богуславського районного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий: суддя Г. С. Лебединець