Справа № 724/1315/23
Провадження № 2/724/352/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Ковальчук Т.М.
секретаря судового засідання: Федонюка В.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання .
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 посилається на те, що сторонни перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2003 року по 08.07.2015 року. Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем та перебувають за межами України.
Повнолітній син сторін ОСОБА_6 , 2005 р.н. продовжує навчання на денній формі навчання у Чернівецькому транспортному фаховому коледжі. Термін навчання: з 12.09.2022 року по 01.07.2025 року. При цьому, на період навчання їх син не може працевлаштуватися, тому потребує матеріальної допомоги, яка полягає, зокрема, у витратах, пов`язаних з проїздом до навчального закладу, систематичним придбанням канцелярських товарів, підручників і зошитів, а також харчування, одягу та взуття. Позивачу важко самостійно утримувати сина та забезпечувати усім необхідним.
Крім того, зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте має неофіційні сезонні доходи, займається садівництвом та є працездатною особою, проте жодної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає.
Просить стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви до закінчення навчання або досягнення сином 23-х років та судові витрати на правову допомогу.
Поцесуальні дії суду.
30.06.2023 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18).
Ухвалою суду від 23.08.2023 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про витребування з Адміністрації Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетину кордону України ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.83)
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити, пояснив суду, що на даний час ОСОБА_6 разом з матір`ю перебуває за кордоном, навчається на змішаній формі навчання дистанційно, у зв`язку з цим не працює, потребує матеріальної допомоги. Відповідач є здоровою та працездатного віку особою, займається садівництвом на належній йому земельній ділянці, отримує дохід, тому спроможний надавати матеріальну допомогу, наявна заборгованість по сплаті аліментів на старшого повнолітнього сина лише доводить, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, мати відповідача отримує пенсію по інвалідності, доказів, що відповідач зійснює опіку чи постійний догляд за останньою не надав.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов, також додав, що повнолітній син сторін ОСОБА_6 навчається на державній формі навчання, навчається дистанційно перебуваючи закордоном, проте позивачем не доведено, що вона у зв`язку з цим несе будь-які витрати на навчання. Відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу, оскільки ніде не працює, проживає з матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, потребує постійного лікування. Сам факт наявності у власності відповідача земельної ділянки, не підтверджує його спроможності надавати матеріальну допомогу.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2003 по 08.07.2015 роки, який розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.07.2015 року (а.с.4).
ОСОБА_4 є батьком повнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.05.2005 року, виданого виконавчим комітетом Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с. 5).
ОСОБА_6 з 12.09.2022 року навчається на денній державнй формі навчання Чернівецького транспортного фахового колледжу за спеціальністю «275 Транспортні технології, за освітньо-професійною программою «Організація перевезень і управління на автотранспорті»; термін закінчення навчання 01.07.2025 року; за рахунок державного бюджету, що підтверджується довідкою учбового закладу від 26.09.2022 року №303 та договором про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти №Д-22-11ОП-29 від 12.09.2022 (а.с.9-11).
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі № 381/2423/20.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 разом з синами ОСОБА_5 , 2004 р.н. та ОСОБА_6 , 2005 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області №683 від 07.08.2023 року (а.с.66).
З акту обстеження умов проживання від 21.06.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 з квітня 2022 року разом з повнолітніми синами проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На момент обстеження (21.06.2023 р) господарство зачинене, зі слів сусідів ОСОБА_3 разом з синами перебувають за межами України (а.с.67).
З листа Чернівецького траспортного фахового коледжу №227/01 від 19.07.2023 року вбачається, що у коледжі у період пандемії Covid-19 та воєнного стану встановлено змішану форму навчання на період до завершення епідемічної небезпеки та воєнного стану. За заявою від 10.11.2022 року ОСОБА_6 та за бажанням його матері ОСОБА_3 йому дозволена індивідуальна форма навчання у дистанційному форматі, у зв`язку з виїздом за кордон. ОСОБА_6 стипендію не отримує. Дистанційне навчання передбачає здобуття освіти без фізичної присутності здобувачів в закладі освіти (а.с.64).
Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_2 ; є працездатною особою, офіційно ніде не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.07.2023 року та довідкою Хотинського управління Дністровської філії Чернівецького обласного центру зайнятості від 12.07.2023 року (а.с.49-50).
Згідно довідки Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 24.07.2023 року ОСОБА_4 проживає за вищевказаною адресою разом з матір`ю ОСОБА_7 ,1956 року народження, яка є пенсіонером, особою з інвалідністю ІІІ групи та за станом здоров`я у 2023 році двічі проходила стаціонарне лікування в КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня», що підтверджується копією пенсійного посвідченням на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 та виписками №3579/118 та № 2239 з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.42-48).
Мати позивача ОСОБА_7 отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням останньої (а.с.42).
Крім того, з наданих відповідачем до відзиву письмових документів встановлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.08.2022 року сплачував на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання старшого повнолітнього сина ОСОБА_5 , 2004 р.н., який продовжував навчання в розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно до закінчення навчання (а.с.35-39).
02.05.2023 року ОСОБА_5 , 2004 р.н. відрахований з навчального закладу - Вашковецького медичного фахового коледжу Чернівецької обласної державної адміністрації /наказ № 05-зв від 02.05.2023 року/ за академзаборгованість з предметів (а.с.41).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Тобто, виходячи з положень процесуального закону, про визнання обставин учасниками справи має, у тому числі, бути зазначено в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників або іншим чином визнано ці обставини саме під час розгляду спору в суді, а не поза його межами.
Як встановлено в судовому засіданні, у відповідача ОСОБА_4 у власності є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,52 га (державний акт на право приватної влісності серії ІІ-ЧВ№000655 від 28.03.2001 року), що не спростовано представником відповідача у судовому засіданні (а.с.35-39).
Представник позивача в позові зазначив, що відповідач на належній йому земельній ділянці займається садівництвом, має неофіційні сезонні доходи. Дану обставину визнав відповідач у відзиві на позов, зазначивши, що дійсно має неофіційні сезонні роботи, про які зазначає позовач у позові (а.с.25).
Судом не приймається до уваги, наданий до відзиву, як доказ скрутного матеріального становища, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на старшого сина ОСОБА_5 , оскільки даний розрахунок свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо утримання старшого сина.
Крім того, судом відхиляються доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи за кордоном працює або отримує допомогу від держави, в якій перебуває, оскільки вони базуються на припущеннях і жодних доказів на підтвердження цьому суду не надано.
На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що повнолітній син сторін ОСОБА_8 , 2005 р.н., який продовжує навчатися потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_4 , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу.
Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано.
При цьому суд наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.
Отже, безпідставними є посилання представника відповідача на відсутність у матеріалах справи доказів того, що навчання за рахунок державного бюджету не забезпечує життєво необхідних мінімальних потреб, оскільки форма навчання не має правового значення при вирішенні цього спору.
Крім того, нормами Сімейного кодексу України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Таким чином, враховуючи, що повнолітній син сторін ОСОБА_6 , 2005 р.н., продовжує навчання в Чернівецькому транспортному фаховому коледжі та потребує матеріальної допомоги, а також те, що допомога, яку надає йому мати є недостатньою для забезпечення базових потреб ОСОБА_6 , зокрема, придбання канцелярських товарів, плата за користування мережею Інтернет (для дистанційного навчання), придбання харчування, одягу, взуття тощо, тоді як відповідач, як батько, який є працездатним, може таку допомогу надавати, тому суд дійшов висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача в судовому порядку аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 .
При визначенні розміру аліментів суд враховує: матеріальне становище повнолітнього сина сторін, який навчається, власних прибутків не має; матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має задовільний стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, отримує тимчасові заробітки від сезонних робіт, наявність у нього непрацездатної матері, яка є особою з інвалідністю третьої групи; матеріальне становище позивача, яка офіційно не працевлаштована, тому суд прийшов до висновку, що аліменти необхідно стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , 2005 р.н., у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку батька щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 22.06.2023 року і до закінчення навчання сином або досягнення 23 років.
Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позовні вимоги задоволено частково в розмірі 1/6 частки, що дорівнює 66,66 % задоволенню позовних вимог, позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», отже судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 715,66 грн. (1073,60*66,66%) підлягають стягненню з відповідача на користь держави; іншу частину судових витрат по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.
Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.
З огляду на вищевикладене та наявність заяви представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, докази по яким ним будуть подані після ухвалення рішення суду, суд вважає необхідним призначити судове засідання, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, для вирішення питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 199, 200 СК України, ст.ст.5, 12, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 22 червня 2023 року і до закінчення ОСОБА_6 навчанняв Чернівецькому транспортному фаховому коледжі або досягнення 23-річного віку.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень 66 копійок.
Допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу на 21 вересня 2023 року о 15:30 год та встановити представнику позивача строк протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду надати докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 15 вересня 2023 року.

Суддя: Т.М. Ковальчук