Справа № 755/5389/23
Провадження №: 2/755/3456/23
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

"17" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Катющенко В.П.

при секретарі: Яхно П.А.

провівши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкрібляк Катерина Павлівна, про визнання недійсним договору дарування квартири від 21.05.2010, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкрібляк Катерина Павлівна, про визнання недійсним договору дарування квартири від 21.05.2010, провадження у якій будо відкрито ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2023 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачем не було отримано, поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження також не отримав 23.01.2023, поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкрібляк К.П. ухвалу суду отримала 06.07.2023, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

09.06.2023 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову у справі № 755/5389/23.

16.06.2023 до суду від позивача, ОСОБА_1 , надійшла заява про приєднання до матеріалів справи доказів та про розгляд справи у відсутність позивача.

17.07.2023 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність за наявними в матеріалах справи документами.

Будь-яких заяв по суті справи, клопотань від учасників справи не надійшло.

Позивач, ОСОБА_1 , у підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач, ОСОБА_2 у підготовчому засіданні заяву про визнання позову підтримав та просив позовну заяву задовольнити.

Суд, вислухавши доводи відповідача, дослідивши заяву про визнання позову, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд: визнати недійсним Договір дарування квартири від 21.05.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 30610135 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.05.2010 між ним та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири. Згідно умов договору позивач подарував, а відповідач прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 . На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу квартиру. Однак, вважає, що існують підстави для визнання договору недійсним, оскільки договір був укладений під впливом тяжкої обставини, що обґрунтовується тривалим тяжким станом його здоров`я. Враховуючи, що його стан здоров`я постійно погіршувався та останній потребував стаціонарного лікування, були ризики ускладнень та смертельних станів, останній уклав оскаржуваний договір. При цьому, позивач укладаючи спірний договір мав надію на те, що відповідач буде піклуватися про його майно. Натомість, відповідач, хоч і є власником квартири, проте не проживає у ній, не приймає участі в утриманні майна, не сплачує комунальні послуги. Всі платежі здійснює станом на день звернення до суду позивач, як вказує останній. Зазначає, що до та у період укладення договору постійно хворів, що створювало суттєвий психологічний тиск на нього, оскільки погіршення стану здоров`я могло призвести до смерті або інших непоправних наслідків. Через хвороби останньому навіть було змінено групу інвалідності з 3 до 2. Тому, усвідомлюючи це був вимушений укласти договір дарування під впливом хвороби та на вкрай невигідних для себе умовах. Вважає, що вчинив односторонній правочин, безоплатно передавши відповідачу своє житло, в якому постійно проживає, безоплатно та без жодних обов`язків зі сторони відповідача. Зазначене створило умови, за яких позивач щонайменше не може купити інше житло. Вказує, що доказом укладення договору у період хвороби є посилання у договорі, що у зв`язку із станом здоров`я гр. ОСОБА_1 та на його прохання, договір дарування квартири посвідчено за адресою : АДРЕСА_2 , в приміщенні головного військового госпіталю. Вказує, що наразі його стан здоров`я стабілізувався, він утримував та утримує квартиру, сплачує комунальні послуги, здійснює поліпшення та догляд за квартирою, з урахуванням чого, вважає, що існують усі підстави для визнання договору дарування квартири від 21.05.2010 року недійсним.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати.

Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч.ч. 1-2, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Від визнання позову слід відрізняти визнання фактів. Факти може визнати й позивач. Визнання стороною в суді фактів, якими друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов`язковим. Суд може вважати визнаний факт встановленим, коли у нього не виникає сумніву в тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки.

Таким чином, суд дійшов висновку про неможливість прийняття поданої відповідачем заяви про визнання позову, у зв`язку із тим, що суд позбавлений можливості, з урахуванням характеру спірних правовідносин та предмету позову, під час підготовчого провадження у справі, перевірити ймовірність порушень прав та інтересів третіх осіб, у разі їх наявності, за відсутності доказів на підтвердження зазначеного. Ба більше, встановити про наявність або відсутність обтяжень щодо спірного об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , оскільки за матеріалами справи суд позбавлений можливості перевірити таку інформацію.

У підготовчому судовому засіданні судом з`ясовані питання, визначені ст. 197 ЦПК України, вивчені матеріали справи, з`ясовані всі фактичні обставини справи, які підлягають з`ясуванню під час судового розгляду.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає підготовче провадження у справі закінченим, а тому доходить висновку про необхідність призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

Справа підлягає розгляду суддею одноособово.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 175, 189, 196-200, 206, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову.

Закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкрібляк Катерина Павлівна, про визнання недійсним договору дарування квартири від 21.05.2010.

Призначити справу до судового розгляду по суті на 14.09.2023 року на 14:00 годину, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва (02105, м. Київ вул. Пластова, 3 кб. 39), встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

В судове засідання викликати сторони по справі.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено 21.07.2023.

Суддя: