233 № 233/498/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участі секретаря судового засідання Любач Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Цвєтова Д.А. ,

відповідача

представника третьої особи Сова Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Цвєтов Дмитро Анатолійович, до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Цвєтов Д.А., звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, вказуючи, що 31 липня 2007 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, у якому в них народилося двоє дітей: - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2016 року сторони припинили спільне проживання, 18 січня 2023 року позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання їх шлюбу. З 2016 року позивач з дітьми мешкав у м. Київ, де наймав житло, працював, діти ходили до дитячого садка, навчались. Діти знають тільки його як батька, про мати нічого не знають. Відповідач залишилася проживати на тимчасово окупованій території України. Фактично з 2016 року ОСОБА_3 повністю припинила приймати участь у вихованні дітей, зокрема, сина ОСОБА_6 , 2013 р.н., не цікавилася їх життям, не піклувалася про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, тобто тривалий час мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У дітей негативний психоемоційний стан по відношенню до ОСОБА_3 , а у останньої відсутня прихильність до самих дітей. Позивач має роботу, дохід та місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно. Батько самостійно займається вихованням, забезпеченням дітей, забезпечує належною освітою, медичним доглядом. Він має бажання проживати спільно з сином та займатись його вихованням. Вважає, що батьківство позивачки має формальний характер, який жодним чином не відповідає меті створення сім`ї та інституту батьківства, не сприяє забезпеченню прав та інтересів дитини, якому краще буде із батьком.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить: - визначити місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_5 місце проживання його батька - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, у справі призначено підготовче засідання. Одночасно зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснили, що станом на теперішній час шлюб сторін вже розірвано судом, рішення набрало законної сили. Відповідачка не приймає участі у вихованні дітей, яких повністю доглядає та утримує позивач. Просили врахувати висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та задовольнити позов.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, надала до суду нотаріально посвідчену заяву, у якій просила прийняти рішення у справі без її участі, позовні вимоги задовольнити.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в судовому засіданні підтримала наданий до суду письмовий висновок органу опіки та піклування, вважала що позовні вимоги підлягають до задоволення в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 171 СК України суд, в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністраціїСова Т.В., вислухав думку дитини - ОСОБА_5 , з приводу питання щодо визначення її місця проживання. З пояснень дитини встановлено, що хлопчик з прихильністю ставиться до батька, йому добре з ним проживати. З мамою спілкується дуже рідко. Хотів би надалі проживати з батьком.

З`ясувавши позицію сторін, представника третьої особи, заслухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 31 липня 2007 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .

13 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання їх шлюбу та станом на час розгляду даної цивільної справи шлюб сторін розірвано.

Сторони є батьками неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , а також малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 .

Згідно із довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12 грудня 2022 року № 3004- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, зареєстрованим місцем проживання якого є: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки НВК № 30 «Еконад» (спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов - гімназія) м. Києва за вих. № 116/02-23 від 02 грудня 2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є ученицею 10-Б класу навчального закладу.

Згідно із довідкою Спеціалізованої школи І ступеня № 327 м. Києва з поглибленим вивченням іноземних мов за вих. № 41 від 01 грудня 2022 року, ОСОБА_8 є учнем 3-В класу навчального закладу, що також підтверджується копією свідоцтва досягнень за 2021-2022 навчальні роки.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання № 4 від 10 січня 2023 року, складеного головним спеціалістом відділу соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві, за місцем проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що житлове приміщення складається з 4-х кімнат, загальною площею 121 кв.м, жиловою площею 82 кв.м, перебуває у праві користування на підставі договору оренди. Умови проживання добрі, в квартирі ремонт, облаштована необхідною побутовою технікою, меблями, побут родини організований, дотримано санітарно-гігієнічних норм проживання. Для виховання та розвитку дитини облаштована окрема кімната, окремим ліжко для сну, стіл для занять, комп`ютер, розвиваючі іграшки та книги, одяг та взуття в достатній кількості. Проживають: - батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ФОП; - донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у ЗСШ №30, 10 клас; - син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у гімназії № 327, 3 клас. Стосунки у сім`ї дружні, традиції - спільний відпочинок, розваги, прогулянки. Батько має бажання проживати спільно з сином та займатись його вихованням.

Відповідно до наданого до суду висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини за № 103/2125/41/3 від 27 березня 2023 року (протокол засідання Комісії від 22 березня 2023 року № 4), було встановлено, що батьки дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в лютому 2023 року, хоча стосунки припинились ще в 2016 році. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько самостійно займається вихованням та утриманням дітей. Родина мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . В ході обстеження умов проживання було встановлено, що в квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі, речі побуту та вжитку. Для дітей відведено окремі кімнати, де створено вся належні умови для проживання та гармонійного розвитку дітей. Батько ОСОБА_1 працює, має стабільний дохід та можливість створити всі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дітей. Мати ОСОБА_3 не була присутня на засіданні комісії, однак надала нотаріально завірену заяву в якій вказує, що не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 з батьком.

Відповідно до Постанови від 24 вересня 2008 року № 866 під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги зазначене вище, керуючись статтею 161 СК України, враховуючи думку дитини та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає. За доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь- кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У даній справі дитина проживає разом із батьком, яким створено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку сина та який має бажання проживати спільно з сином та займатись його вихованням. Таке ж бажання виявляє і дитина.

Приймаючи до уваги викладене, врахувавши висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини за № 103/2125/41/3 від 27 березня 2023 року, позицію відповідача та виходячи із найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), від імені та в інтересах якого діє адвокат Цвєтов Дмитро Анатолійович (місце здійснення адвокатської діяльності: вул.Попудренко, буд.42А, м.Київ), до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: Харківське шосе, 4А, м.Київ; ), про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 квітня 2023 року. Повний текст рішення суду виготовлений 25 квітня 2023 року.

Суддя :