Ухвала

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 521/7649/22

провадження № 61-4956ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2022 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Після уточнення позовних вимог просив визнати неправомірними переплати коштів здійснені ним ТОВ «Швидкі гроші»: за договором № 100004690 від 07 жовтня 2021 року на суму 5 000,00 грн у розмірі 1 950,00 грн; договором на суму 5 000,00 грн у розмірі 2 560,00 грн; договором від 28 жовтня 2021 року на суму 8 000,00 грн у розмірі 2 080,00 грн.

Зобов`язати ТОВ «Швидкі гроші» провести перерахунок переплачених коштів за договором № 1 жовтня 2021 року на суму 5 000,00 грн, договором на суму 5 000,00 грн та договором від 28 жовтня 2021 року на суму 8 000,00 грн та дати змогу оплатити різницю в розмірі 3 410,00 грн між сумою взятою за договором № 100003416 від 11 листопада 2021 року у розмірі 10 000,00 грн та попередньо сплаченими відсотками (переплатою) у розмірі 6 590,00 грн.

Зобов`язати ТОВ «Швидкі гроші» відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Зобов`язати компанію ТОВ «Швидкі гроші» надати довідку про закриття боргу.

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 27 жовтня 2022 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Одеський апеляційний суд постановою від 20 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року залишив без змін.

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2023 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справі заявлені вимоги як немайнового характеру визнання неправомірними переплату коштів ТОВ «Швидкі гроші», провести перерахунок переплачених коштів.

Так і майнового характеру відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров