ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2557/21 Номер провадження 22-ц/814/2100/23Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю представника позивача ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Горбача А.М., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2022 року, ухваленого у складі головуючого судді Левицької Т.В., повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до ОСОБА_1 про зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання до вчинення певних дій.

Позов мотивовано тим, що по адміністративній території села Новий Виселок Глобинського району Полтавської області проходить магістральний газопровід-відвід до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм. Розмір охоронної зони магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм становить по 100 метрів в кожну сторону від осі газопроводу. Вказаний газопровід перебуває на балансі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з 01.01.2020 року і є підприємством, яке несе повну відповідальність перед державою за магістральні газопроводи. Під час обстеження охорони зони зазначеного газопроводу, були виявлені порушення вимог охоронної зони на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:0024, власником якої є ОСОБА_1 , яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм, побудовано будівлі та огорожу земельної ділянки, що є порушенням ч.4 ст.22 ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів». Відповідно до ситуаційного плану позначено чітку відстань магістрального газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке» - 27 метрів до найближчої будівлі та 16,08 метрів до огорожі, що свідчить про порушення охоронної зони у розмірі 100 метрів, передбаченої ст. 11 ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів». Крім того, будівельні та земельні роботи на земельних ділянках розташованих у межах охоронних зон проводяться лише за письмовою згодою підприємства магістрального трубопровідного транспорту та відповідних органів державного нагляду і контролю. Проте, дозволу на проведення будь-яких робіт в охоронній зоні відповідач не надав та з заявами про надання такого дозволу до Кременчуцького ЛВУМГ не звертався. Кременчуцьким ЛВ УМГ надсилалися листи, якими здійснювалось повідомлення органів державної влади та місцевого самоврядування та Держгеокадастру про проходження по території Глобинського району магістрального газопроводу. За результатами розгляду звернень, Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю було складено припис № 8 від 10.07.2002 року про заборону попередньому власнику ОСОБА_2 здійснювати будівництво житлового будинку у с.Новий Виселок, у зв`язку з тим, що відстань від газопроводу високого тиску менше 100 м. З метою запобігання порушень охоронних зон, здійснювалися публікації оголошень-попереджень про проходження територією Полтавської області магістральних газопроводів та газопроводів-відводів у засобах масової інформації.

Посилаючись на те, що обов`язком власника земельної ділянки є дотримання обмежень, встановлених охоронними зонами, а дії відповідача щодо будівництва будівель та огорожі земельної ділянки є грубим порушенням вимог законодавства України, а відповідно до ст. 1163 ЦК України, юридична особа, майну якої загрожує небезпека, має право вимагати її усунення від того, хто її створює, представник позивача просив суд першої інстанції зобов`язати відповідача усунути загрозу магістральному газопроводу-відводу до газорозподільчої станції «Троїцьке» Ду 150 мм шляхом невідкладного знесення (демонтажу) залізобетонної огорожі та будівель на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:0024, яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм, стягнути з відповідача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2022 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до ОСОБА_1 про зобов`язання до вчинення певних дій відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не зазначено яким чином залізобетонні огорожі та будівлі які розташовані на земельній ділянці відповідача становлять загрозу для магістрального газопроводу, що призводить до порушення його експлуатації чи безпеки, а лише формально зазначено факт їх розташування у охоронній зоні.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що помилка органу державної влади не може мати наслідком непропорційного втручання в нове право відповідача та перекладати на нього всі негативні наслідки такої помилки, оскільки задоволення позову, яке полягає у знесенні залізобетонної огорожі та будівель на земельній ділянці покладатиме надмірний індивідуальний тягар на особу, яка мирно володіє земельною ділянкою та житловим будинком протягом тривалого часу, оскільки фактично позбавить його права власності, яке було ним набуте правомірно.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з пунктом «е» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватись правил охоронних зон.

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» встановлено на використання власником або користувачем земельної ділянки чи її частини в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються обмеження в обсязі, передбаченому цим Законом. Обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію.

Перехід права власності чи користування земельною ділянкою не є підставою для припинення дії обмежень на використання земельної ділянки в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства магістральних трубопроводів вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» для забезпечення безпечної експлуатації вздовж об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів встановлюються охоронні зони таких розмірів: газопровід І класу, прирівняний до нього етиленопровід (кваліфікований відповідно до будівельних норм і правил для магістральних газопроводів), умовним діаметром: до 300 міліметрів - 100 метрів.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель об`єктів магістральних трубопроводів» до особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів, належить заборона: будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності; будувати житлові будинки, будівлі та інші споруди.

Таким чином, обов`язок власників земельних ділянок дотримуватись охоронних зон магістральних газопроводів встановлено безпосередньо законодавчими актами.

Також, зазначено, що аналогічні вимоги та обмеження щодо використанні земельних ділянок в межах охоронних зон магістральних трубопроводів були встановлені: - з 18.03.1985 - СНІП 2.05.06-85; з листопада 2002 року - Правила охорони магістральних трубопроводів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2022 № 1747. Отже, станом на час будівництва магістрального газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке», так і станом на день придбання Відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0024 діяли обмеження у її використанні, а саме заборона будувати будинки, будівлі, споруди та огорожу.

Апелянтом також зазначено що суд першої інстанції у рішенні вказав, що відповідач не порушував вимог охоронних зон придбавши вже побудовані будинок та споруди. Однак вказане не відповідає дійсності так, як вбачається із доданих до позовної заяви роздруківок із програми Google Earth станом на червень 2019 року на зображенні земельної ділянки відповідача відсутня огорожа, в той час як на зображенні за вересень 2019 року, така огорожа наявна на зображенні.

Крім того, згідно фотографій, які також долучено до матеріалів справи, вбачається, що огорожа земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0024 складається з різних частин за структурою. Як було зазначено вище, частиною 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», заборонено будувати як будівлі, так і огорожі для відокремлення земельних ділянок. Проте, дані обставини також не були досліджені судом першої інстанції та не надано їм правову оцінку.

Частиною 4 статті 111 Земельного кодексу України встановлено, що обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Таким чином, законодавцем визначено, що обмеження у використанні земельних ділянок підлягають обов`язковій державній реєстрації підлягають, окрім тих, які встановлені безпосередньо законом чи нормативним актом.

Тобто, це означає, що обмеження у використанні земельних ділянок, які безпосередньо встановлені законом або нормативно-правовим актом, не підлягають обов`язковій державній реєстрації.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції в рішенні вказано, що на момент придбання відповідачем земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0024 відомості про обмеження у її використані до Державного земельного кадастру внесено не було.

Проте, скаржник зазначає, що вказані висновки суду першої інстанції також є помилковими, оскільки обмеження у використанні земельних ділянок, які знаходяться в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів не встановлюються Договорами купівлі-продажу, такі обмеження станом на день укладення вказаних Договорів, встановлені безпосередньо Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Скаржник вказує, що в оскаржуваному рішенні також зазначено, що відповідачу не було відомо про те, що земельна ділянка знаходиться в межах охоронної зони газопроводу, Відповідач є добросовісним набувачем як земельної ділянки, так і житлового будинку з господарськими будівлями, на ній. Проте, вказані висновки Глобинського районного суду є хибними та не відповідають обставинам справи.

У розділі 4 Додаткових пояснень від 08.08.2022 (на сторінці 8) Відповідач самостійно письмово підтверджує той факт, що при придбанні земельної ділянки і домоволодіння, попередній власник - ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 припис ДАБК у Глобинському районі № 8 від 10.07.2002 про призупинення будівництва у зв`язку з тим, що житловий будинок побудовано з порушенням норм СНІП 02.05.06-85 - відстань від газопроводу високого тиску менше 100 м. Також, копію вказаного припису долучено до матеріалів справи Відповідачем із наданням Відзиву на позов від 17.01.2022р.

Відповідач письмово підтвердив той факт, що під час придбання земельної ділянки та об`єктів нерухомості йому було відомо про наявність припису Інспекції ДАБК щодо призупинення будівництва у зв`язку з тим, що земельна ділянка знаходиться менше ніж 100 метрів від газопроводу високого тиску.

Стосовно дозволу на будівництво будинку апелянт зазначив, що Департамент ДАБІ у Полтавській області від 29.04.2021 № 1016-1.18/296 повідомив Кременчуцьке ЛВУМГ про те, що попередній власник будівлі за адресою АДРЕСА_1 , фактично скористався дією Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію приватних житлових будинків, подавши заяву про видачу сертифікату на житловий будинок побудований без дозволу на виконання будівельних робіт. Тобто, будинок садибного типу за вказаною адресою побудований без дозволу на виконання будівельних робіт.

Крім того, судом першої інстанції проігноровано вимоги статті 263 Цивільного процесуального кодексу України. А саме, відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуально кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Проте, судом першої інстанції не застосовано норми права щодо застосування яких викладено у постанові Верховного суду 15.07.2021 у справі № 509/3712/16-ц (61-13603св20).

14 грудня 2022 року на адресу Полтавського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що з Акту приймання закінченого будівництва газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке» та технічного паспорту вбачається, що останній уведено в експлуатацію у 1985 році (а.с.132-137).

01січня 2020 року магістральний газопровід-відвід до газорозподільної станції «Троїцьке`Ду 150мм передано на баланс ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (а.с.18-23). З топографічного плану вбачається, що земельна ділянка, площею 0,1061 га, кадастровий номер :05:002:0024, яка має цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташована в межах охоронної зони газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке`Ду 150 мм, а відстань до найближчої будівлі розташованої на вказаній земельній ділянці становить - 27 метрів та 16,08 метрів до огорожі (а.с.24). Власником земельної ділянки, площею 0,1061 га, кадастровий номер :05:002:0024 є ОСОБА_1 (а.с.28-29). На земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:0024 наявні залізобетонної огорожа та будівлі, які знаходяться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм.

ОСОБА_1 став власником житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0024 з 13.12.2016 року.

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4241, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 , зокрема, земельну ділянку, площею 0,1061 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення (вид використання): 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :05:002:0024 (а.с.100-104).

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4239, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 74,5 кв.м та в цілому складається з житлового будинку літ. «А,а», погрібу літ. «Бп», сараю-літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», убиральні літ. «Г», огорожі «№1», воріт «№2», колодязь літ. «К», розташований на земельній ділянці кадастровий номер :05:002:0024 (а.с.107-109).

Відповідно до п. 6 Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.12.2016 року, згідно з Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №№НВ-016, НВ-016, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані. Зі змісту Сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам № ПТ000623 від 19.07.2010р. вбачається, що інспекція державного архітектурно-будівельного контрою у Полтавській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта житлового будинку садибного типу, одноповерхового, загальною площею 74,5 кв.м з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , державним стандартам, будівельним нормам і правилам, забудовник об`єкта: ОСОБА_2 (а.с.113).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що прийнявши в експлуатацію житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснивши його державну реєстрацію, держава визнала як факт відповідності закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, так і факт набуття речового права ОСОБА_2 на нерухоме майно. В свою чергу, ОСОБА_1 уклавши нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, на законних підставах набув у власність земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Врахувавши те, що у Витязі з Державного земельного кадастру не було зазначено відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачу не було відомо про те, що її місце розташування знаходиться в межах охоронної зони магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм, отже відповідач є добросовісним набувачем як земельної ділянки, так і житлового будинку з господарськими будівлями на ній.

Підсумовуючи вищевказане, суд першої інстанції зазначив, що помилка органу державної влади не може мати наслідком непропорційного втручання в нове право відповідача та перекладати на нього всі негативні наслідки такої помилки, оскільки задоволення позову, яке полягає у знесенні залізобетонної огорожі та будівель на земельній ділянці покладатиме надмірний індивідуальний тягар на особу, яка мирно володіє земельною ділянкою та житловим будинком протягом тривалого часу, оскільки фактично позбавить його права власності, яке було ним набуте правомірно.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду помилковим з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. е) ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За змістом ч.1 та ч. 2ст.111 ЗК України, на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Згідно зі ст. 112 ЗК України та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» від 15.05.1996 № 192/96-ВР (зі змінами та доповненнями), для забезпечення нормальних умов експлуатації трубопроводів, запобігання їх ушкодження, а також зменшення негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти, встановлюються (створюються) охоронні зони. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

Організаційні та правові засади встановлення та дотримання правового режиму земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів з метою забезпечення їх безперебійного функціонування, раціонального використання земель у межах встановлених охоронних зон, режиму ведення господарської та іншої діяльності, охорони довкілля та екологічної безпеки, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення, господарських об`єктів від впливу можливих аварій (аварійних ситуацій), визначаються Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17.02.2011 № 3041-VI.

Дія цього Закону поширюється на правовідносини, пов`язані з використанням земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, незалежно від форми власності на землю і об`єкти магістральних трубопроводів.

Як визначено у ст. 1 вказаного Закону, охоронна зона об`єктів магістральних трубопроводів - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції магістральних трубопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності; правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів - установлений законодавством особливий режим використання земель власниками та користувачами земельних ділянок, а також підприємствами магістральних трубопроводів, що встановлюється в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів для забезпечення належних умов їх експлуатації, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому.

Метою встановлення охоронної зони є створення нормальних умов для роботи газопроводу, його регулярного обслуговування, збереження цілісності, а також мінімізація наслідків можливих аварій.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17.02.2011 № 3041-VI, на використання власником або користувачем земельної ділянки чи її частини в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються обмеження в обсязі, передбаченому цим Законом. Обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію. Перехід права власності чи користування земельною ділянкою не є підставою для припинення дії обмежень на використання земельної ділянки в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17.02.2011 № 3041-VI, власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства магістральних трубопроводів вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Статтею 14 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17.02.2011 № 3041-VI визначені особливості використання земель в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів, згідно з якими земельні ділянки, розташовані в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів, не вилучаються у їх власників або користувачів, а використовуються з обмеженнями, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначені обмеження встановлюються для власників та користувачів земельних ділянок на провадження ними господарської діяльності в цих охоронних зонах залежно від визначених внутрішніх зон безпеки охоронних зон або в межах всієї охоронної зони об`єктів магістральних трубопроводів (ч. 2 ст. 14 Закону № 3041-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 20, ст. 21 цього Закону, фізичні та юридичні особи, власники та користувачі земельних ділянок при провадженні господарської та іншої діяльності на землях охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів зобов`язані дотримуватися особливого режиму їх використання та встановлених обмежень, а також дотримуватися інших обмежень, встановлених нормативно-правовими актами для земель охоронних зон та відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17.02.2011 № 3041-VI, власники та користувачі земельних ділянок при здійсненні ними господарської та іншої діяльності на землях охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів зобов`язані дотримуватися особливого режиму господарської діяльності та обмежень, які поділяються на загальні обмеження, що діють в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів незалежно від внутрішніх зон безпеки, та особливі обмеження, що встановлюються в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів залежно від категорії зони безпеки.

До особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, належить, серед іншого, заборони, визначені ч. 4 ст. 22 Закону № 3041-VI, а саме, будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності, лісових ділянок, садів, виноградників тощо; висаджувати багаторічні насадження.

Відповідно до п. 11 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року № 1747 на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон, забороняється: споруджувати житлові, громадські та дачні будинки; будувати огорожі для відокремлення приватних земельних ділянок, лісових масивів, садів, виноградників тощо.

Згідно зі ст. 1163 ЦК України фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17.02.2011 № 3041-VI, порушення законодавства України про трубопровідний транспорт тягне за собою встановлену законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про трубопровідний транспорт несуть особи, винні, у тому числі, у недотриманні вимог Правил охорони магістральних трубопроводів.

Встановлення охоронних зон вздовж об`єктів магістральних газопроводів та обмежень у використанні власниками таких земель спрямоване на забезпечення належної експлуатації магістральних трубопроводів, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому, тому у разі недотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон, підприємства магістральних трубопроводів наділені правом звертатися до суду з позовами про усунення порушень правового використання земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів. У зазначеній категорії справ позивачі звільнені від обов`язку доказування можливості настання негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі №509/3712/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4241, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 , зокрема, земельну ділянку, площею 0,1061 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення (вид використання): 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :05:002:0024 (а.с.100-104).

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4239, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 74,5 кв.м та в цілому складається з житлового будинку літ. «А,а», погрібу літ. «Бп», сараю-літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», убиральні літ. «Г», огорожі «№1», воріт «№2», колодязь літ. «К», розташований на земельній ділянці кадастровий номер :05:002:0024 (а.с.107-109).

З матеріалів справи вбачається, що під час обстеження охоронної зони газопроводу працівниками Кременчуцького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, були виявлені порушення вимог охоронної зони на земельній ділянці з кадастровим номером :05:022:0024, яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм, побудовано будівлі та огорожу земельної ділянки, що є порушенням ч.4 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон магістральних трубопроводів». Факт порушення ОСОБА_1 вимог охоронної зони підтверджується також фотографіями земельної ділянки відповідача, на яких зображено огорожу та будівлі та зніманням з програми Google EarthPro (а.с.47-55). Порушення вимог ч.2 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» підтверджується даними Топографічного плану 1:2000 № 06.11-ОГТСУ-ІГР.1 з чітким позначенням меж охоронної зони МГВ до ГРС «Троїцьке» Ду 150 мм на місцевості, земельної ділянки відповідача з кадастровим номером :05:022:0024 та будівлею і залізобетонною огорожею (а.с.24).

Згідно вказаного Ситуаційного плану позначено чітку відстань магістрального газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке» - 27 метрів до найближчої будівлі та 16,08 метрів до огорожі, що свідчить про порушення охоронної зони у розмірі 100 метрів передбаченої ст.. 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронної зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Позивачем, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку повідомлення власників та користувачів земельних ділянок, розташованих у межах охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів про встановлені обмеження у використанні таких земельних ділянок», з метою запобігання порушення власниками та користувачами земельних ділянок на території, зокрема, по території Глобинського району Полтавської області (ГРС «Троїцьке»), публікувалися оголошення у засобах масової інформації (т.1 а.с. 56 61).

Голову Обознівської сільської ради Глобинського району позивач листами інформував про проходження трас магістральних газопроводів (т.1 а.с.33-38). Окрім того, уздовж газопроводу високого тиску встановлені інформаційні таблички про проходження газопроводу високого тиску та відстань охоронної зони від осі газопроводу (т.1 а.с.51).

Встановивши зазначені обставини справи колегія суддів приходить висновку, що режим використання земель охоронної зони магістрального газопроводу, регулюється спеціальним Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Цивільне законодавство складається із загальних і спеціальних норм. При їх застосуванні необхідно мати на увазі, що якщо спірні відносини регулюються спеціальними нормами цивільного законодавства, то загальні норми до таких відносин не застосовуються. За загальним принципом цивільного законодавства, який бере свої витоки з римського права «lex specialis derogal generali» у разі конкуренції норм загального (generalis) і спеціального характера (specialis), перевага у їх застосуванні надається спеціальним нормам (спеціальний закон скасовує загальний закон).

У справі, що переглядається виник спір щодо правомірності встановлення відповідачем залізобетонної огорожі та будівель в межах охоронної зони магістрального газопроводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм. Відносини в галузі трубопровідного транспорту регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про трубопровідний транспорт» та іншими актами законодавства України, зокрема Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», що є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання правового режиму земель охоронної зони магістрального газопроводу. З огляду на наведене, посилання суду першої інстанції на застосування тільки нормативно-правових актів які регулюють право власності на майно, без урахування положень Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» є неспроможними.

Таким чином, колегія судів вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2022 рокуз постановленням нового рішення.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову до суду першої інстанції ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було сплачено 2270 грн. судового збору (т.1 а.с.13), а за подання апеляційної скарги 3405 грн. (т.2 а.с.177).

Оскільки вимоги апеляційної скарги ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» задоволено повністю то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5675 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч.1 ст. 376, 382, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2022 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути загрозу магістральному газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм шляхом невідкладного знесення (демонтажу) залізобетонної огорожі та будівель які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:0024, яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» суму судового збору у розмірі 5675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль