1Справа № 335/3291/23 2-о/335/113/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій посилаючись на вимоги п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, просить суд встановити факт належності свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб та трудової книжки, виданих на прізвище (російською) ОСОБА_3 громадянину ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши дану заяву суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в окремому провадженні, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу повинна відповідати загальним вимогам, які містяться в ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а також спеціальним, які передбачені ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Таким чином, заявниці необхідно уточнити зміст вимог, оскільки заявлено вимогу про встановлення факту належності свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, виданих на прізвище (російською) ОСОБА_3 громадянину ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки зазначені свідоцтва видають органи державної реєстрації актів цивільного стану та не є правовстановлюючими документами.

Крім того, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, заявницею не зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Згідно зі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Отже, зазначену заяву слід залишити без руху, надавши заявниці строк на усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху.

Надати заявнику 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В.Геєць