19.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/3359/23
Провадження № 2/205/1690/23
У Х В А Л А

19 вересня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд позбавити ОСОБА_2 права користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 05.05.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного з повідомленням сторін.

01.09.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патики А.В. до суду надійшла заява про закриття провадження у справі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, за відсутністю предмету спору. Одночасно представник позивача просив повернути сплачений судовий збір.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави закриття провадження у справі визначено статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

При цьому, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Разом з тим, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору перестав існувати після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18.

Слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття13 ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патики А.В., 21.08.2023 року відповідач знялася з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 , та у зв`язку із зняттям відповідача з реєстрації відсутній предмет спору.

Разом з тим, зазначені обставини настали після пред`явлення позову до суду, тобто протягом судового розгляду даної цивільної справи, тому позивач має право в межах вимог процесуального закону припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову.

Разом з цим, таких клопотань суду надано не було.

Враховуючи вищезазначене, клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патики А.В про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.255 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патики Андрія Володимировича про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Костромітіна

.