Рішення

Іменем України

27 квітня 2023 року місто Чернігів

Справа №751/633/23

Провадження №2/751/536/23

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

Встановив :

І. Стислий виклад позиції позивача

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії в розмірі 24 684,91 грн (а.с.1-2).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 28.02.2021 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 3 071,90 грн. Проте з 01.11.2021 виплату пенсії було припинено, оскільки при перегляді пенсійної справи було встановлено, що при її призначенні враховано стаж згідно трудової книжки НОМЕР_1 , в якій на першій сторінці наявне виправлення в даті народження відповідача. За таких обставин по особовому рахунку відповідача виникла переплата пенсії за період з 28.02.2021 до 31.10.2021 на суму 24 684,91 грн, яка в добровільному порядку не повернута.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 14 лютого 2023 року залишив позов без руху, оскільки поданий з порушенням вимог ст.177 ЦПК України. У встанвлений строк позивачем виправлені недоліки.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22 лютого 2023 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалами суду від 14.03.2023 та 04.04.2023 розгляд справи відкладався у зв`язку з наданням відповідачу строку для подачі відзиву та не повідомленням відповідача про день, час та місце судового засідання.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

З урахуванням вищевикладеного, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Відповідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з 01.08.1984 до 10.03.2015 працював на різних посадах (а.с.12-16).

Відповідач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримував пенсію за віком у розмірі 3 071,90 грн, повний страховий стаж становить 35 років 7 місяців 10 днів (а.с.4-10).

Згідно розрахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області сума переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2021 до 01.10.2021 становить 24 684,91 грн (а.с.3).

Листом від 12.11.2021 позивач повідомив відповідача, що у зв`язку з поданням недійсних документів у останнього виникла переплата в сумі 24 684,91 грн за період з 28.02.2021 до 31.10.2021, яку необхідно повернути (а.с.19).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом

Положеннями статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 (провадження №14-445цс18) дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Ця умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, з наведеного вбачається, що кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки та недобросовісності відповідача.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження рахункової помилки, а також доказів того, що відповідач допустив будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняв дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 року в справі № 556/1231/17).

З матеріалів справи вбачається, що підставою для повернення сплаченої відповідачу пенсії, на думку позивача, є подання недійсних документів, зокрема виявлення на першій сторінці трудової книжки в даті народження ОСОБА_1 виправлення. Проте будь-яких інших доводів або обставин щодо недобросовісності набувача пенсії позивач не навів. Також матеріали справи не містять доказів, що вказана трудова книжка є недійсною або дата народження відповідача виправлена особисто ним.

Крім того, датою народження відповідача у відповідності до копія паспорта громадянина України та РНОКПП є ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17-18, 11). Вказана дата зазначена і в копії трудової книжки (а.с.12-16).

З огляду на зазначене, вимоги позивача є недоведеними, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

V. Розподіл судових витрат

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Позивачем понесені та підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн (а.с.45-46).

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 259, 263, 265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27.04.2023.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Н. В. Маслюк