Справа №351/630/23
Номер провадження №2/351/335/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Заболотівської селищної ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Петричка О.Є., який діє в інтересах позивачів звернувся у суд із позовом до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, тому відповідно вище вказані особи в даному господарстві мають по 1/4 частки майна колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його частку за заповітом успадкувала донька ОСОБА_1 , яка пізніше успадкувала частку за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку із тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки у майні не визначені, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Представник позивачів просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Представник позивачів, адвокат Петричка О.Є. подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачів, позов підтримав повністю та просив його задоволити.

Представник відповідача Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнають.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 24.01.1996 року, посвідченого секретарем Балинцівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , житель села Трофанівка Снятинського району заповів все своє майно ОСОБА_1 .

З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого на ОСОБА_3 слідує, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , виданого на ОСОБА_4 слідує, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 14.07.2012 року. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку та дружині « ОСОБА_9 ».

Згідно заяви про відмову від прийняття спадщини, ОСОБА_4 відмовилась від отримання обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

З свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.12.1987 р., вбачається, що житловий будинок з принадлежними до нього будівлями і спорудами , що знаходиться в АДРЕСА_2 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 виданий на ОСОБА_1 .

З довіки виданої Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 15.04.1991 р. в АДРЕСА_1 , були зареєстровані в колгоспоному дворі: ОСОБА_3 , 1928 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; донька ОСОБА_1 , 1954 р.н. На день смерті крім померлої ОСОБА_4 в даному господарстві були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1954 р.н.; онука ОСОБА_2 , 1989 р.н.; правнук ОСОБА_10 , 2013 р.н. Після смерті ОСОБА_4 в управління спадковим майном вступила її донька ОСОБА_1 , яка здійснювала догляд за померлою та організувала обряд поховання.

З довідки від 07.02.2023 р. №96/02-14, виданої державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, слідує, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа за №188/2014 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №380 від 25.07.2014р. доньки померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та заяви про відмову від прийняття спадщини №399 від 01.08.2014р. дружини померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителів с. Трофанівка, Коломийського району, Івано-Франківської області.

З довідки від 07.02.2023 р. №98/02-14, виданої державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, слідує, що після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа за №14/2023 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом №57 від 25.01.2023р. доньки померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Трофанівка, Коломийського району, Івано-Франківської області. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області від 07.02.2023 р. №97/02-31, відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що невизначеність часток не є підставою відмови у захисті права позивачів, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та позивач ОСОБА_5 набула право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ