У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2023 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Цмур Т.М.,
представника заявника Калинич О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород , скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в порядку ст. 447 ЦПК України, -
Скаргу обґрунтовує тим, що 09.09.2021 року по праві 2-5536/11 Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 (боржник) про визнання виконавчого листа від 06.03.2013 по справі 2-5536/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 30.10.2013 таким, що не підлягає виконанню, зацікавлена особа - ОСОБА_2 (стягував). Заяву задоволено.
На підставі вище викладеного, звернувшись до державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо скасування: постанови ВП №40976570 від 19.03.2020 року про стягнення виконавчого збору та постанови ВП 64295780 від 01.02.2021 року про арешт майна боржника, останнім відмовлено.
У звязку з чим, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Представника заявника ОСОБА_1 адвокат Калинич О.І. у судовому засіданні підтримала скаргу заявника, просила таку задовольнити з підстав та мотивів наведених у ній.
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Представник державної виконавчої служби в засідання не з`явився, про розгляд скарги судом повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Враховуючи, що державний виконавець у судове засідання не з`явився, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 450 ЦПК України розглянути справу у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Статтею 449 ЦПК України визначені строки для звернення зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, яким порушено права чи свободи особи.
Так, відповідно до частини першої цієї статті, таку скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Як стверджує заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні, про порушення свого права він дізнався тільки 09 жовтня 2021 року, зокрема після ознайомлення із ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2021 року, якою виконавчий лист № 2-5536/11 від 30.10.2013 року визнано таким, що не підлягає виконанню.
До суду із даною скарго заявник звернувся 18 жовтня 2021 року, тобто, в межах десятиденного строку, встановленого ч. 1 ст. 449 ЦПК України, а відтак суд вважає, що ОСОБА_1 не пропустив строк на звернення до суду із даною скаргою і підстав для його поновлення немає.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що 09 вересня 2021 року Ужгородським міськрайонним судом постановлено ухвалу у справі № 2-5536/11, згідно якої виконавчий лист № 2-5536/11, виданий 30.10.2013 року Ужгородським міськрайонним судом на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2013 відносно боржника ОСОБА_1 , визнано таким, що не підлягає виконанню.
У відповідності до ст. 261 ЦПК України ухвала набирала законної сили з моменту її підписання.
Окрім вище наведеного, в даній ухвалі було встановлено, що 06.03.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено заочне рішення у справі № 2-5536/11 та задоволено позов ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, яким вирішено: Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" заборгованість по Договору про надання споживчого кредиту № 07/2008 від 09.07.2008 року станом на 25.07.2011 року в розмірі 73 700,18 (сімдесят три тисячі сімсот) доларів США 18 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25.07.2011 року 7,9711 грн. за один долар США становить 587 471,50 (п`ятсот вісімдесят сім тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 50 копійок., а також суму судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 гривень.
Тридцятого жовтня 2013 року на підставі вказаного рішення суду від 06.03.2013р. ПАТ "Енергобанк" видано виконавчий лист № 2-5536/11.
Двадцять восьмого листопада 2013 року за виконавчим листом від 30.10.2013р. № 2-5536/11 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Плиска А.С. відкрито виконавче провадження № 40976570.
Двадцять восьмого січня 2014 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заочне рішення у цивільній справі № 2-5536/11 від 06.03.2013 скасовано на підставі заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та призначено судовий розгляд.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2015 року в справі № 2-5536/11 постановлено об`єднати дану справу з цивільною справою № 308/7675/14ц за позовом ПАТ "ЕнергоБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки для їх подальшого розгляду.
Таким чином, судом констатовано, що рішення суду від 05.05.2015 року у справі № 2-5536/11 виконано.
Разом з тим, 24.12.2019 року згідно ухвали суду № 2-5536/11 стягувача ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" замінено на його правонаступника - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 ) у виконавчому провадженні № 40976749 та № 40976570 з виконання виконавчого листа № 2-5536/11 від 30.10.2013 року.
На підставі вказаної ухвали суду про заміну сторони у виконавчому провадженні, стягувачем пред`явлено до виконання виконавчий лист у справі № 2-5536/11 від 06.03.2013 року.
Четвертого грудня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63821474, на підставі якої винесено постанови про накладання арештів на майно та кошти боржника.
Таким чином, судом встановлено , що виконавчий лист від 30.10.2013 року № 2-5536/11, видано на підставі судового рішення, яке після видачі виконавчого листа, скасоване - отже, видано помилково.
У свою чергу, як вже вище зазначено, постановою державного виконавця від 28.11.2013 року було відкрите виконавче провадження № 40976570 на виконання виконавчого листа № 2-5536/11 виданого 30.10.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.
Також 19.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП 40976570, з виконання вищевказаного виконавчого листа.
При цьому, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2021 року виконавчий лист № 2-5536/11 виданий 30.10.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, визнано таким, що не підлягає виконанню, з підстав, що такий видано помилково, а тому , будь-які правовідносини між стягувачем та боржником ОСОБА_1 відсутні. Проте, скаржник має сплатити витрати по сплаті виконавчого збору, що в свою чергу суперечить Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).
Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Що в свою чергу узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3208/18, відповідно до якого обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.
Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
Оцінюючи належність, достовірність, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.
Щодо вирішення питання про стягнення з відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) суми сплаченого заявником судового збору, суд не вбачає такої необхідності, так як провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується (пункт 14 Постанови Пленуму від 07 лютого 2014 № 6).
При цьому, суд звертає увагу заявника, що порядок повернення судового збору, передбачений ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 352, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -
Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в порядку ст. 447 ЦПК України задовольнити.
Скасувати постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження (ВП №61606760) від 19.03.2020 року, яке відкрито на підставі постанови №40976570 виданої 19.03.2020 р. Ужгородським МВ ДВС про стягнення з ОСОБА_1 , боржника на користь держави виконавчого збору в сумі 58 959,15 грн.;
Скасувати постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Закарпатська область про стягнення виконавчого збору (ВП №40976570) від 19.03.2020 року, винесену на підставі виконавчого листа №2-5536/11 виданого 30.10.2013 року Ужгородським міськрайонним судом;
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Заявник : ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстації місця проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Зацікавлена особа : Ужгородський міський відділ державної вионавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Івано-Франківсь : (, адреса : м.Ужгород, вул.Заньковецької 10, Закарпатська область)

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та проголошено 19.06.2023 року о 14 год. 15 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул