Провадження № 2/522/6577/23
УХВАЛА

19 вересня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Косіциної В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача Одеської міської ради про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Одночасно з позовною заявою, до суду була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 119/1000 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 6267, а також шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та їх обтяжень, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо 119/1000 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 6267.

Судом встановлені наступні обставини.

Предметом позову в даній справі є визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що існують ризики того, що під час розгляду цієї справи квартира буде відчужена третім особам, у зв`язку з чим на неї необхідно накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії, пов`язані із розпорядженням правами на частину квартири.

Також вказав, що відповідач зверталась до приватного нотаріуса із заявою прийняття спадщини та здійснювала дії щодо підтвердження свого права на спадкування у судовому порядку.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 N 756/2609/20 (провадження N 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

"Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на зазначене, на матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення, суд вбачає, що між сторонами існує реальний спір щодо предмету позову, яким є частка квартира АДРЕСА_2 .

За таких обставин обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, що перебуває у володінні відповідача є співмірними із заявленими позовними вимогами, відповідає майновому характеру заявлених вимог та випливає з фактичних обставин справи, оскільки через ризик відчуження майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту нежитлового будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

При цьому судом враховано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту лише тимчасово обмежить права щодо розпорядження майном, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту про які просить позивач, фактично будуть спрямовані на охорону його матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тому захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на час розгляду справи відповідає предмету позову, є розумними, обґрунтованими, адекватними, співмірними та такими, що відповідають предмету позову.

Таким чином заява про забезпечення позову в частині накладення арешту підлягає задоволенню.

Щодо вимоги щодо заборони вчинення вчинення реєстраційних дій то на думку суду вона не відповідає майновому предмету позову, а тому в цій частині суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 119/1000 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. 25.12.2000 року та зареєстрованого у реєстрі за № 6267, відповідно до реєстраційного запису, зробленого 09.01.2001 року за реєстровим номером 331 у реєстровій книзі 386пр на сторінці 122.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом (ч.1 ст. 157 ЦПК України).

Суддя Косіцина В.В.