справа № 208/1074/23
№ провадження 2/208/579/23
03 серпня 2023 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтуванні позовних вимог, позивач зазначає, що 26 серпня 1995 року між нею, ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2 , було укладено шлюб.
Позивач зазначає, що під час перебування в шлюбі, 03 червня 1997 року за спільні кошти нею та відповідачем шляхом укладання договору купівлі-продажу набуте право власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору вартість вказаної квартири становила 7 276,00 грн.. Покупцем квартири в договорі зазначений відповідач.
27 жовтня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.
Тому позивач просить суд:
-визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності за ОСОБА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Заяви, клопотання заявника та процесуальні дії суду.
27 лютого 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.
15 березня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.
07 червня 2023 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 26 серпня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане 26 серпня 1995 року, актовий запис № 671 (а.с.8-9).
27 жовтня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27 жовтня 2009 року, видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 255 (а.с.10-11).
В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу квартири від 03 червня 1997 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_3 купив квартиру під номером АДРЕСА_2 . Даний договір посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-898 (а.с.13-14).
Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майна від 18.11.2022 року, а саме квартири, загальною площею 40,0 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 проведеної експертом експертно-консалтингової фірми «Рейтинг» Сарапкіним О.В., ринкова вартість цієї квартири складає 151 386,00 грн. (а.с.15-24).
В матеріалах справи міститься відповідь Комунального підприємства «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області ради від 29.06.2023 року відповідно до якої вбачається що згідно даних КП «Кам`янське РБТІ» ДОР щодо об`єкту нерухомого майна - квартира АДРЕСА_2 - право власності на вказаний об`єкт було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.1997, посвідченого Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, р. №2-898.
Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір із сімейних правовідносин, до яких застосовуються положення Сімейного кодексу України.
Відповідно до змісту ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Так, згідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У зв`язку з чим обраний спосіб захисту цивільних прав та інтересів як поділ спільного майна, придбаного в період шлюбу.
ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Згідно частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до вимог ст.ст.69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Однак, жодна із сторін не оспорювала принципу рівності часток подружжя у майні, жодних доказів про існування підстав для відступу від рівності часток суду не представили.
А тому, виходячи із загального принципу рівності часток подружжя у спільному майні, слід визнати, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить по 1/2 частині майна: квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
Статтею 41 Конституції України передбачено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном та кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
На сьогоднішній день сторони не мають можливості вільно розпорядитися належним їм майном.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України.
Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що спірне майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 придбана сторонами в період шлюбу та позивач має право на поділ даного майна у рівних частках, що відповідно до вимог ст.ст.69-70 СК України.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
V. Судові витрати.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., що документально підтверджено.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 15, 16, 355, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 майно, придбане в період перебування в зареєстрованому шлюбі, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Поділити спільне сумісне майно подружжя: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири та визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Похваліта С. М.