П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року

м. Рівне

Справа № 572/1055/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/392/23

Головуючий у Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Довгий І.І.

Рішення суду першої інстанції

(повний текст) проголошено:

о 10 год. 45 хв. 26 вересня 2022 року

у м. Сарни Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Майданік В.В.

секретар судового засідання: Крижов В.С.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк";

відповідач ОСОБА_1 ;

за участі: учасники справи в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року у цивільній спраі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про припинення зобов`язання за кредитним договором шляхом розірвання,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року в суд звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі АТ КБ "Приватбанк" або банк) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 21 грудня 2007 року №ROC0A22160016 виникла заборгованість у розмірі 72 374, 29 доларів США (з урахуванням штрафних санкцій), що є еквівалентним відповідно до офіційного курсу Національного банку України 1 720 336, 91 гривня.

Тому банк просив стягнути спірну суму заборгованості в національній валюті та 3 654 гривні судового збору з ОСОБА_1 на його користь.

Заочним рішенням Сарненського районного суду від 15 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 1 720 336, 91 гривню заборгованості за кредитним договором та 3 654 гривні судового збору.

Ухвалою Сарненського районного суду від 22 червня 2017 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Сарненського районного суду від 15 квітня 2015 року скасовано, а справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

Заперечуючи проти позову, 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 подано зустрічний позов до АТ КБ "Приватбанк" про припинення зобов`язання за кредитним договором шляхом розірвання. Відповідачем зазначалося про отримання у банку кредитних коштів у розмірі 17 715, 08 доларів США терміном до 19 грудня 2014 року з метою купівлі автомобіля. Придбаний автомобіль Chery Tiggo, 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , було передано у заставу АТ КБ "Приватбанк", про що між сторонами 21 грудня 2007 року укладено відповідний договір. Оскільки згодом курс долара США до національної валюти істотно змінився і подальша оплата кредиту стала неможливою, 02 лютого 2010 року передав заставне майно автомобіль Рівненській філії банку для наступної його реалізації з погашенням заборгованості за кредитним договором. Вважає, що вартість заставного автомобіля Chery Tiggo повністю покрила цю заборгованість.

Ухвалою Сарненського районного суду від 19 грудня 2019 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом і об`єднано в одне провадження.

Рішенням Сарненського районного суду від 26 вересня 2022 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 43 110, 48 доларів США заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року №ROC0A22160016 та 1 593, 18 гривень судового збору.

В решті позову відмовлено.

Залишено без задоволення вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 до банку про припинення зобов`язання за кредитним договором шляхом розірвання.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що фактично полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права, просив його скасувати, відмовивши банку у задоволенні первісного позову та задовольнивши зустрічний позов.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що вилучений 02 лютого 2010 року автомобіль Chery Tiggo, 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який був предметом застави за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору від 21 грудня 2007 року №ROC0A22160016, ухвалення судом 06 листопада 2013 року рішення про звернення стягнення на цей автомобіль та його реалізація у квітні 2014 року свідчать про те, що кредитні зобов`язання заявника перед кредитодавцем припинилися і він не має жодних боргів перед банком. При цьому з моменту вилучення предмета застави позивач не вимагав від нього жодних додаткових виплат грошових коштів і не вчиняв інших дій, направлених на стягнення заборгованості і лише 25 березня 2015 року пред`явив відповідний позов.

Разом з тим банк вимагав стягнення, крім боргу за кредитом у розмірі 18 574, 77 доларів США, також і 2 980, 47 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 47 362, 64 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором та 355, 41 доларів США пені. Між тим, вилучивши 02 лютого 2010 року автомобіль, який перебував у заставі, та звернувшись 16 листопада 2010 року до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, АТ КБ "Приватбанк" сам змінив строки виконання зобов`язань за кредитним договором, припинивши їх дію. Вважав, що його доводи відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, та Верховного Суду (постанови від 19 вересня 2018 року у справі №643/16336/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі №473/825/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі №186/1974/14-ц, від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як з'ясовано судом, і ці обставини визнаються сторонами, 21 грудня 2007 року між ними укладено кредитний договір №ROC0A22160016, за умовами якого АТ КБ "Приватбанк" зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 21 грудня 2007 року по 19 грудня 2014 року включно у виді непоновлювальної лінії у розмірі 25 006, 75 доларів США, з яких: 17 361, 29 доларів США на купівлю автомобіля, 6, 74 долари США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, за договором особистого страхування у сумі 173, 44 долари США, а також 173, 61 долари США винагороди за надання фінансового інструменту та 7 291, 67 долари США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених договором. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплатити відсотки у розмірі 0, 92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а щомісячно надавати кредитодавцю платіж у розмірі 304, 83 долари США.

З рахунку-фактури №714604р-Ч 169/7с від 20 грудня 2007 року видно, що ОСОБА_1 тоді ж виписано чек на суму 87 500 гривень за оплату автомобіля марки Сhery. 24 грудня 2007 року відповідачем суму у 87 500 гривень оплачено в рахунок купівлі зазначеного автомобіля, що підтверджується меморіальним ордером №01 від 24 грудня 2007 року.

21 грудня 2007 року між сторонами укладено договір застави рухомого майна, за яким на виконання умов договору №ROC0A22160016 ОСОБА_1 забезпечено виконання своїх кредитних зобов`язань перед АТ КБ "Приватбанк", а саме надано в заставу автомобіль Chery Tiggo Т11, 2007 року випуску.

У листопаді 2010 року в суд звернулося АТ КБ "Приватбанк" з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави автомобіль Chery Tiggo Т11, 2007 року випуску, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року в сумі 26 918, 84 доларів США. В подальшому вимоги позивачем було збільшено і остаточно визначено розмір заборгованості у 37 205, 10 доларів США.

Рішенням Сарненського районного суду від 06 листопада 2013 року, що набрало законної сили, позов банку задоволено і звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Chery Tiggo Т11, 2007 року випуску, який належав на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року у сумі 37 205, 10 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складало 297 261, 31 гривень, шляхом продажу зазначеного автомобіля на користь АТ КБ "Приватбанк" з правом укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

З пояснень представника банку у судовому засіданні, які не заперечувалися ОСОБА_1 , і збігаються зі змістом меморіального ордера №1 tr. DNH0E4UWO1UX6A P від 30 квітня 2014 року, предмет застави АТ КБ "Приватбанк" було реалізовано, а одержані за відчуження автомобіля Chery Tiggo Т11, 2007 року випуску, грошові кошти у розмірі 4 867, 75 доларів США спрямовані у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

Вважаючи, що відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 72 374, 29 доларів США, з яких 18 574, 77 доларів США заборгованість за кредитом, 2 980, 47 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 47 362, 64 долари США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 10, 52 долари США штраф (фіксована частина) і 3 445, 89 доларів США штраф (процентна складова), у березні 2015 року в суд звернулося АТ КБ "Приватбанк" з позовом до ОСОБА_1 про її стягнення, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 1 720 336, 91 гривень.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із часткової доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки ОСОБА_1 не виконано в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року. В зв`язку з цим виникла заборгованість, яка складається з 18 574, 77 доларів США боргу за кредитом і 2 980, 47 доларів США боргу за процентами за користування кредитом, що разом становить 21 555, 24 доларів США. Крім того, розмір пені, які вимагав стягнути кредитодавець із позичальника - 47 362, 64 доларів США, зменшено з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України до розміру сумарної заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом.

В частині стягнення 10, 52 доларів США штрафу (фіксована частина) і 3 445, 89 доларів США штрафу (процентна складова) відмовлено з огляду на неможливість одночасного застосування одного й того ж самого виду цивільно-правової відповідальності за одне й те ж саме порушення.

ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні зустрічного позову до банку через неповне виконання боржником кредитних зобов`язань.

Проте з такими висновками частково погодитися не можна.

Згідно зі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 1054, 1046, 1049 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не установлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначалося Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц висловилася про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що у листопаді 2010 року банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави на заборгованість у повному розмірі. Рішенням Сарненського районного суду від 06 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Chery Tiggo Т11, 2007 року випуску, який належав на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року у сумі 37 205, 10 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складало 297 261, 31 гривень, шляхом продажу зазначеного автомобіля на користь АТ КБ "Приватбанк" з правом укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Отже, з моменту пред`явлення позову у листопаді 2010 року в АТ КБ "Приватбанк" припинилося право нараховувати проценти та неустойку за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року. Тому до стягнення із відповідача на користь банку підлягає заборгованість у 21 036, 07 доларів США, яка обчислюється таким чином.

Так, на час вирішення спірних правовідносин безпосередня заборгованість за кредитом складає 18 574, 77 доларів США.

На момент пред`явлення позову у листопаді 2010 року заборгованість за процентами за користування кредитом складала 3 701, 56 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 3 627, 49 доларів США, штраф (фіксована частина) 63, 37 доларів США, штраф (процентна складова) -1 278, 83 долари США.

При цьому враховується, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те ж саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №317/3837/15-ц). Отже, за наявності пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором до стягнення не підлягають 63, 37 доларів США штрафу (фіксована частина) та 1 278, 83 долари США штрафу (процентна складова).

Згідно зі ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1.)у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані із одержанням виконання;

2.)у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3.)у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Тому, віднявши від 3 701, 56 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом і 3 627, 49 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором (разом 7 329, 05 доларів США) 4 867, 75 доларів США, які одержані внаслідок реалізації предмета застави, отримаємо 2 461, 30 доларів США пені, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь банку.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що за рахунок реалізації предмета застави було погашено всю існуючу заборгованості за кредитними зобовязаннями, то з ними погодитися не можна.

Так, відповідно до ст.ст. 572, 576, 584, 585, 589, 590, 591, 593 ЦК Україхни в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невикоанння боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

У договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобовязання, забезпеченого заствою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом.

У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Реалізація предмета застави, на який звернено стягнення. провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право застави припиняється, зокрема, у разі реалізації предмета застави. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого зобовязання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобовязаний негайно повернути його заставодавцеві.

Оскільки 30 квітня 2014 року заставодержателем АТ КБ "Приватбанк" було реалізовано Chery Tiggo Т11, 2007 року випуску, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року за 4 867, 75 доларів США, тобто задоволення боргових зобов`язань було виконано частково, тому за існуючих спірних правовідносин зазначені аргументи про повне погашення заборгованості ОСОБА_1 перед банком не заслуговують на увагу (а.с. 116-117, т. 2).

Решта аргументів ОСОБА_1 є хибними і тому задоволеними бути не можуть.

З приводу зустрічного позову, то суд попередньої інстанції правильно не знайшов підстав для його задоволення, оскільки невиконання кредитних зобовязань і стягнення заборгованості за кредитним договором виключає задоволення вимог ОСОБА_1 , про що зроблено повні і обєктивні висновки.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для часткового скасування оскаржуваного рішення відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи та незастосування норм матеріального права, які підлягали до застосування.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року частково скасувати.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 21 036 (двадцять одна тисяча тридцять шість) доларів США 07 центів США заборгованості за кредитним договором №ROC0A22160016 від 21 грудня 2007 року, що складається із 18 574 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) долари США 77 центів США заборгованості за кредитом і 2 461 (дві тисячі чотириста шістдесят один) доларів США 30 центів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

В іншій частині (про відмову в задоволенні зустрічного позову та стягнення судових витрат) рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"; адреса: 49094 м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

В.В.Майданік