Справа № 551/190/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Сиволапа Д.С.,
секретаря Бараненко В.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши заочно, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, в приміщенні суду в селищі Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
27 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не є родичем позивача та вже понад п`яти років не проживає в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , власником будинку є позивач.
Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 була повідомлена судом про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та фактичного проживання, а також шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судова влада (п.2 ч.7, п.4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України), однак двічі поспіль не з`явилась в судове засідання. Заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від неї не надходило.
В зв`язку з викладеним, суд, відповідно до норм ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Так, згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.11-15).
Згідно витягу з реєстру Шишацької територіальної громади від 21 лютого 2023 року та акту Яреськівського старостинського округу від 16 листопада 2022 року про уточнення місця проживання ОСОБА_1 , останній зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім нього за даною адресою зареєстрована, але тривалий час не проживає ОСОБА_2 (а.с.8, 10).
З доданих до матеріалів справи копій квитанцій вбачається, що комунальні послуги за користування квартирою сплачує позивач (а.с. 16-18).
Будучи допитаним судом в якості свідка, позивач ОСОБА_1 пояснив, суду, що є єдиним власником квартири АДРЕСА_2 . З його дозволу в даній квартирі в період, приблизно, з 2004 по 2006 рік проживала його колишня співмешканка ОСОБА_2 . На протязі останніх декількох років відповідач в даній квартирі не проживала та її навіть не відвідувала, участі в утриманні квартири не приймала, комунальних платежів не сплачувала, її особисті речі у квартирі відсутні. Відповідач тривалий час проживає в Київській області, підтримує спілкування з позивачем, але відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку в його житлі.
При цьому позивач, являючись власником житла та маючи іншу родину, не хоче щоб в його житлі була зареєстрована чужа йому особа.
Допитані судом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що є колегами позивача, підтримують з ним дружні стосунки та вхожі в його родину, але ОСОБА_2 в його квартирі ніколи за останні декілька років не бачили та навіть з нею не знайомі. Позивач проживає однією сім`єю з іншою жінкою та дітьми.
Правовідносини щодо користування житловими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюються главою 6 Розділу ІІІ ЖК України, ст. 405 та главою 59 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки, інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватись займаним приміщенням.
Однак згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК України (плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові).
Відповідно до ч 2. ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, фактично не проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 на протязі більше 10 років та не приймає участі в утриманні даної квартири. Домовленість між нею та власником житла щодо збереження за відповідачем права користування даним житлом на протязі понад одного року відсутня. Відомостями про поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації суд не володіє.
Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких обставин, виходячи з приписів Житлового та Цивільного кодексів України, суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав про задоволення позову щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Зважаючи на те, що позивач не наполягав на стягнені судових витрат з відповідача, суд відносить їх на його рахунок.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263 268, 273, 274, 279-280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути переглянуто Шишацьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено відповідачем до Полтавського апеляційного суду в 30 денний строк з дня постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду в 30 денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та вручено (направлено) сторонам 26 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап