Провадження № 2/317/409/2023
Справа № 317/610/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.

при секретарі Герман Н.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року до суду звернувся ОСОБА_3 з позовом, який було уточнено в ході розгляду справи, до ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» про визнання незаконним та скасування наказу (розпорядження) № 7765-к від 24.11.2022 року про призупинення трудового договору. Позивач просить також нарахувати та виплатити йому середню заробітну плату за період з 12.12.2022 року по 31.01.2023 в розмірі 17019,04 грн. та стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 працює у ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на посаді машиніста перевантажувача по 5 розряду на ділянки експлуатації автомобілів в автотранспортному цеху.

Розпорядженням заступника голови правління - директора з персоналу № 1765-к від 24.11.2022 дію його трудового договору з 12.12.2022 призупинено до відновлення.

В порушення вимог ст. 46 КЗпПУ, ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" його право на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене відповідачем шляхом видання вказаного незаконного розпорядження. Вважає, що це є фактичне відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати, тому в даній ситуації за аналогією закону (ч. 9 ст.10 ЦПК України), можливим є застосування положень ст. 235 КЗпПУ.

Зокрема абзацом 2 ч. 1 ст. 13 Закону "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" визначено, що дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Тобто підставою для вжиття такого обмеження трудових прав як призупинення дії трудового договору є наявність одночасно двох факторів/обставин: 1- військова агресія проти України; 2- виключення можливості надання та виконання роботи. Перший фактор є об`єктивним, доводиться введенням воєнного стану у відповідності до законодавства, є наявним, доказування не потребує в силу ст. 82 ЦПК України, оскільки є загальновідомим.

Другий фактор свідчить, що головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи, тобто є оціночним та потребує доказування. Держпраці радить у наказі про призупинення дії трудового договору зазначити підставу (заява працівника) або причини неможливості надання роботи (відсутність замовлень, зупинення виробництва, бойові дії, пошкодження виробництва внаслідок бойових дій тощо).

Про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору можуть свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

Вище викладені обставини, порушення порядку відсторонення від виконання посадових обов`язків, свідчать про порушення прав позивача на працю, приватне життя, оскільки позивач не отримує оплати праці, чим позбавлений засобів забезпечення життя у воєнний стан, що ставить його у скрутне положення та завдає душевних страждань у зв`язку з порушенням його права на працю, відповідно її оплату та забезпечення власного життя, та життя його родини, що вимагає додаткових зусиль. Розмір моральної шкоди орієнтовно визначає в 10000 гривень.

Ухвалою суд від 20.02.2023 відкрито спрощене позовне справдження та призначено судове засіданні у справі.

Відповідач ПрАТ "ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ" подало відзив на позов, яким позовні вимоги не визнає, просять у його задоволенні відмовити.

Обґрунтовують це тим, що причиною призупинення трудових договорів стало обмеження постачання електроенергії, і зупинка сталеплавильних цехів, наприкінці грудня 2022 були намагання їх запустити, проте, це не зазнало успіхів. Відвантаження готової продукції практично не відбувалось. У грудні 2022 воно складало 30% від рівня листопада 2022. В копровому цеху, який є місцем фактичної роботи позивача, за рішенням керівництва підприємства продовжувалась прийомка металобрухту, але це відбувалось тільки вдень з 7-30 до 17-30. Так, обсяги вивантаженого металобрухту перевантажувачами ФУКС, на яких працює позивач, у грудні 2022 були на 50% менше, ніж у листопаді 2022. Для такого обсягу робіт достатньо роботи одного перевантажувача. Виходячи з наявності брухту для перевантаження копровий цех кожного дня оцінював необхідність роботи перевантажувача та робив або не робив замовлення на відповідну техніку до автоцеху. З трьох машиністів перевантажувача ФУКС, з двома було призупинено трудовий договір. Одним із них став ОСОБА_3 . Розпорядженням Заступника Голови Правління від 24.11.2022 № 7765-к про призупинення дії трудового договору з працівниками ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» з об`єктивних і незалежних від керівництва підприємства причин було призупинено майже півтори тисячі трудових договорів з працівниками. Проте, в розпорядженні зазначено, що при достатньому забезпеченні підприємства енергоносіями дія призупинених трудових договорів буде поновлена.

По автоцеху було призупинено 84 трудових договорів (див. додаток 20 до розпорядження). ОСОБА_3 призупинили з 12.12.2022. З призупиненням він був ознайомлений під підпис.

Переведення ОСОБА_3 на іншу роботу/ділянку було неможливим, оскільки на той час майже весь персонал автоцеху був призупинений. Тобто майже нікого не було можливості забезпечити роботою. Професія ОСОБА_3 не передбачає виконання своїх обов`язків в режимі дистанційної роботи.

Як тільки з`явилась можливість поновити трудовий договір з позивачем, він був викликаний на роботу. 23.01.2023 ОСОБА_3 повідомили, що 01.02.23 він має вийти вдень з 7-30 до 17-30.

Тож, призупинення відбувалось з 12.12.2022 по 31.01.2023 включно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» Петрушенко Л.Л. просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позов.

Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 згідно приймальної записки № 145 від 17.07.2019 працює на посаді машиніста перевантажувача Автотранспортного цеху на дільниці експлуатації автомобілів/вантажно-розвантажувальна техніка (а.с. 66-67)

Згідно довідки про доходи від 15.03.2023 № 013 ОСОБА_3 працює у ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» на посаді машиніста перевантажувача на 01.12.2022 середньогодинний заробіток складає 62,57 грн., за жовтень - листопада 2022 року нарахована заробітна плата 21775,44 грн. (а.с.12).

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан, який затверджено Законом України № 2101-ІХ. В подальшому строк дії військового стану продовжено до 19.02.2023 року та ще на 90 діб.

Розпорядженням заступника голови правління - директора з персоналу ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» № 1765-к від 24.11.2022 дію трудового договору ОСОБА_3 призупинено з 12.12.2022.

Призупинення трудового договору обґрунтувано погіршенням виробничого, економічного та фінансового стану в ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», а саме значного зменшення замовлень на виробництво продукції, кількості енергоносіїв, які необхідні для виконання виробничого плану, наявність обігових коштів для закупівлі сировини (а.с. 68-70).

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, який набув чинності 24 березня 2022 року.

Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 2136-ІХ главу XIX "Прикінцеві положення" КЗпПУ доповнено пунктом 2 такого змісту: "2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною 1 статті 13 Закону № 2136-ІХ визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Частиною 2 вказаного Закону передбачено, що призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин.

Разом з тим, як вбачається з аналізу частини 1 статті 13 Закону, таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Міністерство економіки України розмістило на сайті міністерства коментар до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, зокрема і коментар до статі 13 вказаного Закону. При цьому вважають, що зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором.

Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, оцінивши доводи сторін у справі, позивача на обґрунтування позову, відповідача щодо заперечення проти позову, суд прийшов до висновку, що відповідачем у справі не доведено в судовому засіданні законність та обґрунтованість розпорядження заступника голови правління ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» директора з персоналу М.Зіновкіна № 1765-к від 24.11.2022 в частині призупинення дії трудового договору з 12.12.2022 з машиністом перевантажувачів ОСОБА_3 (п. 68 додатку 20). Зокрема не доведено, що на час видання оспорюванного розпорядження, існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Доводи відповідача про те, що у зв`язку з початком військової агресії проти України, підприємство зменшило обсяг виготовлюваної продукції, у зв`язку з чим і було видано розпорядження, яким відповідно до ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" з 12.12.2022 призупинено дію трудового договору з машиністом перевантажувачів ОСОБА_3 , суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що призупинення дії трудових договорів відбулось не з усіма працівниками. При цьому судом не встановлено жодної обставини, яка б вказувала на неможливість виконання ОСОБА_3 його посадових обов`язків на підприємстві.

Встановлене судом свідчить про те, що розпорядження директора з персоналу ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» № 1765-к від 24.11.2022 про призупинення дії трудового договору з 12.12.2022 з машиністом перевантажувачів ОСОБА_3 не відповідає положенням статті 13 Закону України № 2136-ІХ від 15.03.2022 року "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", є свавільним, дискримінаційним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату за період з 12.12.2022 по день фактичного допуску до роботи (31.01.2023) як оплату за час вимушеного прогулу, суд виходив з наступного.

Призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону України № 2136-ІХ від 15.03.2022 року "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень КЗпПУ, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював та своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки.

У випадку, якщо наказ буде визнаний незаконним та скасованим, то це на думку суду створить ситуацію, яка як для роботодавця так і для працівника, буде фактичним вимушеним прогулом, викликаним противними діями роботодавця.

Тому у даному випадку, суд, керуючись відповідно до частини 1 статті 10 ЦПК України принципами верховенства права, вважає за можливе, з метою відновлення порушених трудових прав працівника, застосувати за аналогією закону, що передбачено ч. 9 ст. 10 ЦПК України, положення ст. 235 КЗпП, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з аналізу ч. 2 ст. 16, ч. 3 ст. 23, ст. 280 ЦК України, одним із основних засобів захисту немайнових прав або благ людини є відшкодування моральної шкоди. Частиною 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода може полягати: Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Поняття моральної шкоди також визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де зазначено, що "під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб".

Як вбачається з аналізу ЦК України, зокрема ст. 1167 Кодексу та п. 5 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди виникають за наявності наступних підстав: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші немайнові блага; протиправної поведінки (неправомірних рішень, дій чи бездіяльності) особи, яка заподіяла шкоду; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і її наслідком моральною шкодою; вини особи, яка заподіла шкоду. Суди зобов`язані при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясовувати наявність цих підстав.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Суд заслухавши доводи сторін та третьої особи, представників, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що протиправна поведінка відповідача, яка виразилася у неправомірному рішенні керівника відповідача щодо видання ним незаконного дискримінаційного розпорядження про призупинення трудового договору з позивачем, спричинила позивачу моральну шкоду, викликану душевними стражданнями та переживаннями у зв`язку з фактичною втратою роботи, заробітку, втратою нормальних життєвих зв`язків та необхідністю докладання значних зусиль для їх відновлення.

Суд вважає доведеним позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди та інших обов`язкових умов для задоволення судом позову про відшкодування моральної шкоди.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розміри грошового відшкодування моральної шкоди визначаються судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, як вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, застосовуючи практику надання потерпілій стороні справедливої сатисфакції шляхом присудження з винної сторони моральної шкоди, суд в окремих справах замість ухвалення рішення про грошове відшкодування моральної шкоди вважає визнання самого факту правопорушення достатнім для справедливої сатисфакції.

Так, у справі "Перна проти Італії" Європейський суд з прав людини своїм рішенням від 25 липня 2001 року, визнаючи, що було допущено порушення статті 10 Конвенції у відношенні до потерпілого, постановив, що визнання порушення саме по собі становить достатню справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану заявникові. Враховуючи встановлені обставини у даній справі, суд вважає, що визнання цим рішенням факту порушення трудових прав позивача, про що свідчить скасування судом розпорядження про призупинення трудового договору, у даному випадку є достатнім для справедливої сатисфакції за заподіяння позивачу моральної шкоди з боку відповідача. З урахуванням цих встановлених обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивачу в частині відшкодування моральної шкоди.

Щодо інших доводів сторін у справі, то суд вважає за необхідне зазначити, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

Тому суд, з врахуванням наведеного, вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити частково та ухвалити у даній справі рішення, яке є законним та обґрунтованим відповідно до вимог статті 263 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене з відповідача слід стягнути судовий збір за задоволені судом позовні вимоги у розмірі 2147,20 гривень, від сплати якого позивач звільнений відповідно до п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2, 10, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, б. 81, ) про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження заступника голови правління ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» від 24.11.2022 № 7765-к про призупинення дії трудового договору зі ОСОБА_3 , за яким з 12.12.2022 ОСОБА_3 не допущено до роботи.

Стягнути з ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного призупинення дії трудового договору в розмірі 17 019 (сімнадцять тисяч дев`ятнадцять) грн. 04 коп. без відрахування податків та платежів за період з 12.12.2022 по 31.01.2023.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на користь держави судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25.04.2023.

Суддя Р.В. Мінгазов