ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5867/23 Справа № 243/7026/21 Суддя у 1-й інстанції - Дюміна Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 243/7026/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа»,

відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2023 року, яке ухвалено суддею Дюміною Н.О. у місті Слов?янську Донецької області та повне судове рішення складено 12 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з теплопостачання, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що відповідачка, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2016, є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янську Донецької області та користується комунальними послугами (послуги по теплопостачанню), однак не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг.

Станом на 01.06.2021 року заборгованість за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2016 року до 01 червня 2021 року, складає 28243 грн. 47 коп.

Крім того, зазначає що між позивачем і відповідачкою встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 . ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надавало відповідачці послугу по теплопостачанню, а відповідачка використовувала послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялася від неї. Протягом зазначеного періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачки не надходило.

За таких обставин. позивач просив суд стягнути з відповідачки 28243,47 грн. заборгованості за спожиті послуги, та на підставі ст. 625 ЦК України 4641,40 грн. - втрати від інфляційних процесів і 1644,12 грн. - 3 % річних та судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа», заборгованість за надані послуги теплопостачання за період з 01.10.2017 року по 31.05.2021 року включно, в сумі 28243 (грн. 47 коп. на р/р НОМЕР_3 АТ «Державний ощадний банк» України, код банк 335106, , одержувач ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа», втрати від інфляційних процесів у сумі 4641 (чотири тисячі шістсот сорок одна) грн. 40 коп.; 3 % річних у сумі 1644 грн. 12 коп., на р/р НОМЕР_4 , МФО 351629, АТ «МЕГАБАНК» м. Харків.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа», на р/р НОМЕР_4 , МФО 351629, АТ «МЕГАБАНК» м. Харків, витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ангелін І.Г., просить скасувати рішення суду та стягнути з неї заборгованість у розмірі 14 205,91 грн, відмовивши у задоволенні інших позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано, що сума 13349,16 грн. не має статусу заборгованості, отже, не може стягуватись при розгляді даної справи, оскільки зазначена сума нарахована одноразово та пов`язана з розрахунком субсидії.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що, згідно довідки б/н ВО «Слов?янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за період з 01.10.2017 року до 31.05.2021 року включно, складає 28243,47 грн.

З розрахунку заборгованості 3 % річних та інфляційних втрат вбачається, що за період з 01.10.2017 року по 31.05.2021 року включно, відповідачці нараховано 3 % річних у сумі 1644,12 грн. та втрати від інфляційних процесів у сумі 4641,40 грн.

Зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2016 вбачається, що ОСОБА_1 придбала чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Зі змісту службової записки від 03.01.2023 № 1007 начальника ЦОК ВО «Слов`янськтепломережа» у м. Слов`янську Марини Вареник вбачається, що заборгованість у сумі 13349,16 грн. виникла згідно перерахування субсидій за період з 01.02.2016 по 30.04.2017 та перерахунок відображено у липні 2017 року.

З розрахунку нарахувань та оплати за теплову енергію за період 01.01.2016 по 01.01.2023 за особовим рахунком № НОМЕР_5 , вбачається, що з січня по березень 2016 року розмір субсидії становить 1081,33 грн., за квітень 2016 року - 79,73 грн., за травень 2016 року 195,34 грн., за серпень 2016 року 468,06 грн., за січень 2017 року 7109,60 грн., за лютий 2017 року 2043,34 грн., за березень 2017 року - 2043,34 грн, за квітень 2017 року 523,86 грн. Всього в липні 2017 року (-14157,87 грн.). Заборгованість за спірний період з 01.02.2016 року до 31.05.2021 року включно, складає 28243,47 грн.

З відповіді Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області (далі -Управління) від 06.02.2023 № 03-16/404 вбачається, ОСОБА_2 перебувала на обліку як одержувач житлової субсидії з 2011 року по квітень 2017 року. Житлова субсидія ОСОБА_2 на період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року та з 01.05.2016 року по 30.04.2017 року призначалась автоматично, без особистого звернення, в безготівковій формі. З січня по березень 2016 року розмір субсидії на постачання теплової енергії становив 1081,33 грн. щомісяця. За квітень 2016 року - 275,07 грн. (неповний опалювальний місяць). За жовтень 2016 року розмір субсидії складав 979,58 грн. (неповний опалювальний місяць). Розмір субсидії з листопада 2016 року по березень 2017 року складав 2043,34 грн. щомісяця. За квітень 2017 року - 523,86 грн. (неповний опалювальний місяць). Субсидія на послугу з постачання теплової енергії перераховувалася ОСОБА_2 на особовий рахунок № НОМЕР_1 в ВО «Слов`янськтепломережа» кожного місяця опалювального періоду.

В липні 2017 року спеціалістом Управління з`ясовано, що ОСОБА_2 25 січня 2016 року продала свою квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на яку отримувала безготівкову субсидію на житлово-комунальні послуги, та знялась з реєстрації за даною адресою. Враховуючи вищезазначене, суму надміру перерахованої житлової субсидії на постачання теплової енергії у період надання субсидії у безготівковій формі з 01.02.2016 року по 30.04.2016 року та з 10.2016 року по 30.04.2017 року у сумі 14157,87 грн. повернуто до державного бюджету шляхом зняття цієї суми з особового рахунку ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, у встановлені законом строки, не вносила у повному обсязі плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Суд визнав правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з теплопостачання, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам, враховуючи також ту обставину, що частина заборгованості відповідачки помилково погашалась за рахунок субсидії попереднього власника, яка згодом, після з`ясування цієї обставини, у відповідності до положень законодавства була повернута до бюджету. При цьому, суд відмовив у задоволенні заяви відповідачки про застосування судом позовної давності, у зв?язку з вчиеннням відповідачкою дій щодо часткового погашення боргу, що свідчить переривання позовної давності.

Також, суд дійшов висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачка, у встановлені законом строки, не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань, обрахований за три роки, що передували зверненню позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 є власницею квартири квартиру АДРЕСА_3 , згідно Договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2016, тобто з цього часу вона зобов`язана нести витрати по її утриманню.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення у повному обсязі, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у визначеному позивачем розмірі, що становить 28 243,47 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума 13349,16 грн. не має статусу заборгованості, отже, не може стягуватись при розгляді даної справи, оскільки зазначена сума нарахована одноразово та пов`язана з розрахунком субсидії, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої існтанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, власником квартири АДРЕСА_3 був ОСОБА_3 , від імені якого ОСОБА_2 , згідно Договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2016, відчужила цю квартиру відповідачці ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 5-6), отже, з 25 січня 2016 року відповідачка ОСОБА_1 є власницею вказаного майна та зобов`язана нести витрати по його утриманню.

Отже, саме відповідачка ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем до квартири АДРЕСА_3 , та починаючи з 25 січня 2016 року зобов?язна у повному обсязі оплачувати вартість наданих послуг.

Натомість, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області (далі -Управління) листом від 06.02.2023 № 03-16/404 повідомило, що ОСОБА_2 перебувала на обліку як одержувач житлової субсидії з 2011 року по квітень 2017 року. Житлова субсидія ОСОБА_2 на період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року та з 01.05.2016 року по 30.04.2017 року призначалась автоматично, без особистого звернення, в безготівковій формі. З січня по березень 2016 року розмір субсидії на постачання теплової енергії становив 1081,33 грн. щомісяця. За квітень 2016 року - 275,07 грн. (неповний опалювальний місяць). За жовтень 2016 року розмір субсидії складав 979,58 грн. (неповний опалювальний місяць). Розмір субсидії з листопада 2016 року по березень 2017 року складав 2043,34 грн. щомісяця. За квітень 2017 року - 523,86 грн. (неповний опалювальний місяць). Субсидія на послугу з постачання теплової енергії перераховувалася ОСОБА_2 на особовий рахунок № НОМЕР_1 в ВО «Слов`янськтепломережа» кожного місяця опалювального періоду.

В липні 2017 року спеціалістом Управління з`ясовано, що ОСОБА_2 25 січня 2016 року продала свою квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на яку отримувала безготівкову субсидію на житлово-комунальні послуги, та знялась з реєстрації за даною адресою. Враховуючи вищезазначене, суму надміру перерахованої житлової субсидії на постачання теплової енергії у період надання субсидії у безготівковій формі з 01.02.2016 року по 30.04.2016 року та з 10.2016 року по 30.04.2017 року у сумі 14157,87 грн. повернуто до державного бюджету шляхом зняття цієї суми з особового рахунку ОСОБА_2 .

Зі змісту службової записки від 03.01.2023 № 1007 начальника ЦОК ВО «Слов`янськтепломережа» у м. Слов`янську Марини Вареник вбачається, що заборгованість у сумі 13349,16 грн виникла згідно перерахування субсидій за період з 01.02.2016 по 30.04.2017 та перерахунок відображено у липні 2017 року.

Тобто, у вказаний період, відповідачкою ОСОБА_1 було недоплачено за спожиті житлово-комунальні послуги 13349,16 грн, а тому ці кошти мають бути стягнуті в судовому порядку.

При цьому, її посилання на ту обставину, що спірна сума по суті є субсидією, колегією суддів не приймаються, адже, як вже зазначено вище, спірна сума помилково обраховувалася по особовому рахунку, як субсидія для споживача ОСОБА_2 , а питання про призначення субсидії відповідачці ОСОБА_1 не вирішувалося.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши наявність порушеного права ОКП «Донецьктеплокомуненерго», дійшов правильного висновку про те, що у відповідачки наявна заборгованість зі сплати за послуги з постачання централізованого опалення та обслуговування мереж опалення, яка підлягає стягненню у повному обсязі, без обмеження трирічним строком позовної давності, з огляду на його переривання, шляхом вчинення відповідачкою ОСОБА_1 дій, що свідчать про визнання боргу, а саме систематична оплата наданих послуг, як в опалювальний сезон так і в неопалювальний, що в апеляційній скарзі не сопрюється.

Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачка у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для про задоволення позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань, правильність нарахування яких не оспорюється відповідачкою в апеляційній скарзі, як і не надається власного розрахунку цих сум.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: