ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/8850/17 Номер провадження 22-ц/814/1376/23 Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Прядкіна О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Харківобленерго»

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 28 липня 2021 року, постановлене суддею Майстренко О.М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в:

07.07.2017 АК «Харківобленерго» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що ОСОБА_1 є споживачем електроенергії на підставі договору №1372036. У відповідача існує заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 168 961,55 грн. станом на 07.02.2017 до показання приладу обліку 166057, яка утворилася за період із 26.01.2016 по 07.02.2017, заявлена позивачем до стягнення, а також судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 28.07.2021 у задоволенні позову АК «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено факт користування відповідачем послугами, заборгованість за надання яких заявлена до стягнення.

Позивач із рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що 17.09.2002 на підставі ст.ст.629, 631, 638, 640-642 ЦК України між сторонами укладено договір про користування електричною енергією №1372036 за адресою: АДРЕСА_1 .

Такий договір було переукладено 24.01.2009, що підтверджує відповідач, строком на 3 роки, із можливістю його продовження на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. За відсутності будь-яких звернень зі сторони відповідача, відповідний договір вважається дійсним, а права і обов`язки сторін, визначені ним, обов`язковими для виконання сторонами.

Викладене суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою, як і виконання відповідачем умов такого договору в частині його оплатності у період із 2002 по 2017 р.р.

Звертає увагу, що 28.07.2021 відповідач звертався в суд із клопотанням про постановлення окремої ухвали відносно АТ «Харківобленерго», зобов`язавши товариство відновити електропостачання, що свідчить про пряме відношення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 06.10.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; закінчено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду.

02.11.2021 відповідачем подано до Харківського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Вважає договір про користування електроенергією №1372036 недійсним, оскільки він не підписаний споживачем послуг, а надана суду його копія не засвідчена належним чином. При цьому, всупереч вимогам закону такий договір укладений на строк понад 1 рік і строк позовної давності за ним сплив у 2013 році.

Указує на відсутність у справі доказів, що він, відповідач, є власником домоволодіння та фактичним споживачем таких послуг, оскільки зареєстрований та проживає за іншою адресою.

Спростовує доводи апеляційної скарги щодо фактичного виконання ним зобов`язання у період із 2002 по 2017 р.р., як такі, що не ґрунтуються на доказах, у тому числі первинних документів щодо нарахованої до стягнення суми заборгованості.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.02.2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.01.2009 між АК «Харківобленерго» та ОСОБА_1 укладено договір №1372036 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я побутового абонента ОСОБА_1 .

Відповідно до даного договору позивач взяв на себе обов`язок постачати електроенергію відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 .У свою чергу відповідач взяв на себе обов`язок оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

Договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією./а.с.8/

16.09.2002 та 24.01.2009 між АК «Харківобленерго» та споживачем ОСОБА_1 укладено договір №1372036 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 . Такі договори укладалися на три роки, набирають чинності з дня їх підписання та вважаються продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. Договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією./а.с.148-151, 152-155/

Із довідки розрахунку АТ «Харківобленерго» станом на 07.02.2017 убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 існує заборгованість за період нарахування із 26.01.2016 по 07.02.2017 включно в сумі 168961,55 грн./а.с.6/

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16.05.2017 (справа №643/5399/17-ц) відмовлено у прийнятті заяви АТ «Харківобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію, на підставі п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України./а.с.7/

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї від 29.01.2018 №294 убачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_2 , власник квартири, квартира приватизована, свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 11.12.2006, де крім нього зареєстровані: ОСОБА_3 , син, та ОСОБА_4 , онука./а.с.35/

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , його власником є ОСОБА_5 , розмір частки власності 55/200, яка відповідно до відмітки в паспорті громадянина України зареєстрована в вказаному садибному (індивідуальному ) житловому будинку./а.с.26,43/

28.07.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про застосування строку позовної давності./а.с.161/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження, що відповідач є власником садибного будинку, за яким надаються послуги з електропостачання. Крім того, із часу укладання договору між учасниками справи про надання послуг та нарахуванням заборгованості пройшов значний проміжок часу, тому суд позбавлений можливості встановити, що на даний час між сторонами по справі збережені договірні відносини, передбачені договором №1372036 від 24.01.2009. Із підстав викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» задоволенню не підлягають, оскільки позивачем, усупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не доведено факт користування відповідачем послугами, заборгованість за надання яких заявлена до стягнення.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина друга наведеної норми передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частин першої-третьої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти (пункти 1, 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою-другою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про електроенергетику», в редакції, чинній на момент укладення договору, споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

За змістом статті 26 цього Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

У цій справі установлено, що позивачем за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 надавалися послуги з електропостачання згідно договору від 24.01.2009 за №1372036, укладеного зі споживачем ОСОБА_1 .

Факт підписання такого договору відповідачем не спростовано, як і його подальше переукладення згідно договорів від 16.09.2002 та 24.01.2009. Та обставина, що власником відповідного домоволодіння у вказаний період був не відповідач, а інша особа, зокрема, ОСОБА_6 , не спростовує факту існування договірних зобов`язань зі споживачем ОСОБА_1 у строк до 24.01.2013, оскільки договір від 24.01.2009 діяв 3 роки із можливістю його продовження за відсутності заперечень сторін, на 1 рік.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість нарахована за період із 26.01.2016 по 07.02.2017, коли між сторонами були відсутні договірні зобов`язання. Доказів фактичного споживання ним, ОСОБА_1 , електричної енергії, позивачем не надано, тоді як відсутність договору не звільняє від оплати лише у разі фактичного отримання таких послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №750/12850/16-ц від 26.09.2018.

За таких обставин, установивши, що у період із 26.01.2016 по 07.02.2017 відповідач не був власником домоволодіння та фактичним споживачем послуг з електропостачання, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, зводяться до загального цитування положень статей 629, 631, 638, 640-642 ЦК України та припущень, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного виконання відповідачем умов такого договору в частині його оплатності у період із 2002 по 2017 р.р. При цьому реалізації відповідачем процесуальних прав, зокрема, звернення в суд із клопотанням про постановлення окремої ухвали відносно АТ «Харківобленерго», не свідчить про підставність позову чи його обґрунтованість, тоді як питання припинення/відновлення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 судами першої та апеляційної не вирішувалося.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 28 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.07.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Прядкіна