Справа № 135/710/23
Провадження № 2-о/135/28/23
РІШЕННЯ

іменем України

05.09.2023 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.

з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Ладижин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ладижинська міська рада Вінницької області, Тульчинська міська територіальна громада, про встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання. Зазначила, що 03 липня 2019 року надійшов лист від завідуючої Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А., згідно якого її повідомили про те що, 13 вересня 2018 року за № 646/2018 заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, повідомили, що від імені ОСОБА_2 посвідчено заповіт на ім`я іншої особи. У зв' язку з цим, її було запропоновано протягом місяця з дня одержання цього листа подати до Тульчинської державної нотаріальної контори необхідні документи, які підтверджують, що на день смерті ОСОБА_2 вона була спадкоємицею першої черги, непрацездатна за віком або являлась на день смерті померлого інвалідом 1, 2, 3 групи.

Вважаючи, що вона має відношення до спадщини після смерті ОСОБА_2 вона звернулась до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом про визнання заповіту нікчемним та визнання її спадкоємцем на спадкове майно.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.11.2021 позов задоволено частково: визнано нікчемним заповіт від імені ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений та посвідчений 08.08.2018 секретарем Білоусівської сільської ради Тульчинського району, а в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її спадкоємцем на спадкове майно за правилами трансмісії всього майна після смерті ОСОБА_2 було відмовлено.

Вона вважає себе єдиним спадкоємцем 4 черги згідно статті 1264 ЦК України, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`ять років до часу відкриття спадщини. Саме тому вона звернулась до суду за встановленням такого юридичного факту.

Вважає, що ОСОБА_3 є зовсім чужою людиною по відношенню до померлого, яка не є спадкоємцем майна померлого.

Спадкове майно складається з наступного: будинка АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею біля 60 соток коло житлового будинку; земельних паїв на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно відповіді на адвокатський запит наданий в.о. сільського голови Білоусівської сільської ради Герасименко Л.В. склад колгоспного двору на спірний будинок станом на 01.01.1991 року був наступний: ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - її бабуся, вона є матерю її батька, який би прийняв спадщину, але помер; ОСОБА_2 ; ОСОБА_7 - її рідна тітка, яка також померла.

Фактично спадкове майно було створено її рідними, які зазначені у складі колгоспного двору. ЇЇ дитинство пройшло в будинку, який є спадковим.

Вона постійно відвідувала своїх родичів в с. Білоусівка, а з 2012 року на протязі останніх шести років до дня смерті спадкодавця вона приймала участь в житті ОСОБА_2 , як рідна племінниця ОСОБА_7 - її рідної тітки, яка була законною дружиною спадкодавця, а саме: вона фактично проживала в будинку спадкодавця за АДРЕСА_1 з 2012 року.

Допомагала йому матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. Він неодноразово лікувався у різних медичних закладах, однак стан його здоров`я тільки погіршувався. З часом, ОСОБА_2 став безпорадним, в зв`язку з тяжкою онкохворобою він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Догляд здійснювала вона по день смерті спадкодавця.

Тобто вона та спадкодавець були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. Упродовж шести років вона разом із померлим вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали покупки, утримували житло та сплачували комунальні послуги.

Тому вона звернулась до суду та просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю - її та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день його смерті.

В судове засідання 05.09.2023 заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Орець Н.І. не з`явились, подали до суду заяву, згідно якої просили розгляд справи провести без їх участі.

Будучи присутніми в судовому засіданні 13.07.2023 заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Заявниця пояснила, що її тітка та дядько жили в с. Білоусівка Тульчинського району. Її батько був братом тітки. Дітей в дядька та тітки не було. Братів і сестер в дядька не було. Коли тітка захворіла в 2011 році, вона почала часто їх навідувати, часто проживала разом з ними. Потім тітка померла і вона доглядала дядька, якому допомагала у всьому. Регулярно їздила до нього, доглядала за подвір?ям, обробляла город. Купувала одяг, продукти харчування. Коли дядько занедужав, вона возила його в лікарню, де також постійно навідувала. Інших родичів в дядька не було, вона постійно доглядала за дядьком, коли була в м. Ладижин, то їздила до нього автобусом, попутними транспортними засобами.

Представник заінтересованої особи Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Тульчинська міська територіальна громада будучи належним чином про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, його представника, покази свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір мiсця проживання в Україні» (вiд 11.12.2003 № 1382-IУ) визначає місцем проживання - житло, розташоване на територiї адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постiйно або тимчасово, строком понад шість місяців на рік.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 30.05.08 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що якщо постійне проживания особи зі спадкодавцем на час вiдкриття спадщини не підтверджено вiдповiдними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особi в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постiйного проживания зі спадкодавцем на час вiдкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Зокрема згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 на день смерті проживала сім?єю та вела спільне господарство разом із своїм дядьком ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт, складений та посвідчений 08.08.2018 секретарем Білоусівської сільської ради Тульчинського району, який було визнано нікчемним, що вбачається з копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.11.2021.

ОСОБА_1 подала до Тульчинської державної нотаріальної контори заяву про те, що вона приймає спадщину після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується копією заяви від 13.09.2018 №2110.

Однак оформити спадщину ОСОБА_1 після смерті дядька не може, оскільки необхідно підтвердити факт проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю.

Ці факти стверджуються сукупністю доказів.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 06.06.1954 року ОСОБА_9 одружився з ОСОБА_10 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_14 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 вбачається, що ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 05.09.2018 вбачається, що ОСОБА_16 народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 . Батьками записані ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 05.09.2018 вбачається, що 04.10.1970 ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_16 . Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_17 ».

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 28.08.2018 вбачається, що 24.11.1998 ОСОБА_18 одружився з ОСОБА_12 . Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_19 ».

З копії повідомлення наданого КП «Тульчинське МБТІ» №757 від 11.10.2018 вбачається, що власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок №415 від 24.04.1992 року, видане на підставі рішення виконкому Білоусівської сільської ради народних депутатів №4 від 09.01.1992.

З інформації наданої Білоусівською сільською радою №230 від 26.11.2018 вбачається, що склад колгоспного двору на житловий будинок станом на 01.01.1991 року: ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне йому за життя майно.

Заявник зазначає, що інших спадкоємців крім неї, немає. В матеріалах справи відсутні відомості про інших спадкоємців до майна померлого.

З копії спадкової справи до майна померлого №646/2018 вбачається, що Тульчинською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_2 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 .. Відомостей про інших спадкоємців до майна померлого не зазначено.

Орган місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого майна не подав заперечень проти вимог заявниці.

Судом встановлено, що інших спадкоємців до майна померлого крім заявниці не має, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто крім заявниці не звертався, тому в даній справі не вбачається спір про право.

Також, факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини підтверджується показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ..

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомила, що вона проживає в м.Ладижин, знає ОСОБА_1 , працювала із нею. Вказала, що ОСОБА_1 тривалий час їздила до дядька та тітки в с. Білоусівка, доглядала їх. Коли померла її тітка, то вона продовжила регулярно навідувати дядька, купувала йому медикаменти, варила їсти, возила продукти харчування, доглядала за подвір?ям, прибирала в хаті. Свідок вказала, що декілька разів вона також їздила з ОСОБА_22 , коли потрібно було допомогти по городу. Хоронила тітку та дядька ОСОБА_22 із сином. Вони жили як одна сім?я, оскільки інших родичів в них не було. Коли дядько хворів, ОСОБА_22 відпрошувалась з роботи, щоб його доглянути. Також привозила дядька в м. Ладижин, де він проживав в квартирі ОСОБА_23 . Це було взимку, коли потрібно було дровами палити в хаті, а він вже не міг.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_22 є знайомою її матері. Вона є кумою сина ОСОБА_22 , постійно підтримує з ним відносини. Вказала, що неодноразово їздила в с. Білоусівка, допомагала їм по господарству, садити та вибирати город. В селі жили баба ОСОБА_24 та дід ОСОБА_25 . Вона також декілька разів ночувала в їх будинку, коли їздила допомагати по господарству, бачила які в них відносини із ОСОБА_22 ОСОБА_22 часто в них була, їздила до них після роботи. Возила продукти харчування. Доглядала їх. Коли баба померла, то організовувала поховання. Після смерті баби, ОСОБА_22 продовжила доглядати за дідом. Кожні вихідні вона проводила в селі.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263 - 265, 294, 315-319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с.Ульянівка Тульчинського району Вінницької області) на час відкриття спадщини постійно проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білоусівка Тульчинського району Вінницької області, а саме - проживала з 2012 року до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя