Провадження № 2/359/902/2023
Справа № 359/9871/22
31 березня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючої судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
26 грудня 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бурячок М.А., звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_2 на власну користь суму неповерненої грошової позики в розмірі 2 925 488 грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 87 764 грн. 64 коп., а всього 3 013 252 грн. 64 коп., а також витрати про сплаті судового збору в розмірі 12 405 грн. 00 коп.
Вимоги обґрунтовано тим, що 16 січня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів на суму 2 816 680 грн. 00 коп., що на день укладення договору за курсом НБУ було еквівалентно 100 000, 00 доларів США. Факт отримання відповіда-чем грошових коштів підтверджується підписом на договорі. За змістом п. 1 договору ОСОБА_2 зобов`язався повернути суму позики в строк не пізніше 30 березня 2019 року. На виконання вимог п. 17 договору позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення суми позики та 3 % річних. Даного листа ОСОБА_2 отримав 29 травня 2019 року. 29 грудня 2019 року відповідач повернув ОСОБА_1 лише 20 000, 00 доларів США, у зв`язку з чим неповернена сума зобов`язання за договором позики становить 80 000, 00 доларів США.
Враховуючи наведене та керуючись умовами договору, ст. 526, 530, 625, 629 ЦК України ОСОБА_1 просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на власну користь суму неповерненої грошової позики в розмірі 2 925 488 грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 87 764 грн. 64 коп., а всього 3 013 252 грн. 64 коп., а також витрати про сплаті судового збору в розмірі 12 405 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 16 січня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче суд жовен засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для реалізації процесуальних прав.
Відповідач правом подачі відзиву на позов, заявлення клопотань по суті спору, не скористався.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
06 березня 2023 року у справі ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили. Разом з тим, представник позивача подав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, а розгляд справи здійснити у його відсутність.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно вимог ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року, ухваленого у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Згідно вимог ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 16 січня 2019 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головатенко О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 17 (а.с. 6-11).
За умовами п. 1, 2 вказаного договору сторони погодили, що позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти в розмірі 2 816 680 грн. 00 коп., що на день укладення договору позики за курсом НБУ становить еквівалент 100 000, 00 доларів США, строком до 30 березня 2019 року. Сторони домовились, про те, що проценти за користування позикою не нараховуються.
Пунктом 3 договору зазначено, що підписання договору сторонами засвідчує передачу ОСОБА_1 та отримання ОСОБА_2 обумовленої у п. 1 договору суми позики.
Згідно п. 5 договору повернення вказаної суми позики здійснюється у гривні у сумі, що становить еквівалент 100 000, 00 доларів США на день повернення позики за офіційним курсом НБУ.
Зобов`язання, відповідно умов п. 8, вважається виконаним в повному обсязі з моменту укладення сторонами акту прийому - передачі коштів та підписання позикодавцем заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально, про повернення всієї суми коштів та відсутності моральних, матеріальних претензій до позичальника.
Сторони у п. 10 договору домовились про те, що відповідно вимог ст. 537 ЦК України, позичальник має право виконати свої зобов`язання перед позикодавцем шляхом внесення, належних з нього грошових коштів, у депозит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головатенко О.В. В такому випадку акт приймання - передачі грошових коштів сторонами не підписується.
За змістом вимог пунктів 14, 15 договору позики сторони несуть матеріальну відповідальність за порушення зобов`язань за даним договором у відповідності з умовами даного договору та нормами діючого законодавства України. За порушення умов договору, винна сторона відшкодовує іншій стороні понесені збитки в повному обсязі, в тому числі неустойку у розмірі, що визначається відповідно умов договору та норм чинного законодавства України, ЦК України, що регулюють такі правовідносини.
У разі відмови позичальника, п. 17, 18 договору, від добровільного виконання зобов`язань за даним договором, на умовах визначених договором, позикодавець надсилає позичальнику письмову вимогу про повернення всієї отриманої суми позики з урахуванням понесених ним збитків, які поніс позикодавець у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань.
У письмовій вимозі зазначається сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, згідно вимог ст. 549-552, 625 ЦК України та обґрунтована сума збитків, які поніс позикодавець у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за даним договором з боку позичальника.
Згідно вимог пункту 19 договору позики позикодавець набуває право пред`явити даний договір до стягнення, у встановленому законодавством України та даним договором порядку, після спливу 30 календарних днів з моменту отримання позичальником письмової вимоги. Датою обчислення 30 днів є дата проставлення відповідної відмітки відповідним поштовим відділенням, кур`єрською службою, про отримання документу позичальником, або дата проставлення його особистого підпису в отриманні документу.
У частині 2 ст. 11, ч. 1 ст. 14 ЦК України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У частині 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а його укладення у належній формі може бути підтверджено як договором, так і розпискою позичальника.
Відповідно вимог ст. 1049, 1048 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.
Судом встановлено і не заперечується сторонами, що на виконання вимог п. 17-19 договору позики ОСОБА_1 через невиконання ОСОБА_2 договірних зобов`язань, вручив особисто відповідачу 29 травня 2019 року лист - вимогу про усунення порушень в порядку вимог ст. 1049 ЦК України (а.с. 12-15).
24 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписав розписку, змістом якої підтвердив факт отримання від позичальника в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 16 січня 2019 року грошові кошти в розмірі 464 914 грн. 00 коп., що на день повернення даних коштів за офіційним курсом НБУ становило 20 000 доларів США (а.с. 22).
Відтак, боргове зобов`язання відповідача за договором позики зменшилось та становить 80 000 доларів США.
Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_2 виконав грошове зобов`язання, як то : розписка позичальника про отримання грошових коштів, підписання акту прийому - передачі коштів, перерахування вказаної суми відповідачем у депозит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головатенко О.В., до суду сторонами не надано.
Це, в свою чергу, свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань відповідачем та наявність заборгованості перед ОСОБА_1 за договором позики від 16 січня 2019 року в розмірі 80 000 доларів США.
Суд, згідно ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на власну користь 3% річних від простроченої суми виключно за період з 22 грудня 2021 року до 22 грудня 2022 року.
Відповідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Станом на 22 грудня 2022 року сума неповерненого грошового зобов`язання за офіційним курсом НБУ (3656 грн. 86 коп. за 100 доларів США) становив 2 925 488 грн. 00 коп., що є еквівалентом 80 000 доларів США.
Розрахунок суми 3% річних здійснюється за формулою : сума боргу х процентна ставка / 100 % х кількість прострочених днів / 366/ максимально можлива кількість днів у році. Відтак, 3% річних від невиконаного грошового зобов`язання становить 87 764 грн. 64 коп. (2925488,00 х 3%/ 100% х 365/365).
Зважаючи на вказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути суму несплаченої позики в розмірі 2 925 488 грн. 00 коп. та 87 764 грн. 64 коп. як річні за ст. 625 ЦК України, а всього на суму 3 013 252 грн. 64 коп.
Відповідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,
пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Зважаючи на вказане та керуючись ст. 526, 599, 625, 610, 611, 1047 - 1050, 1167 ЦК України, ст.12, 13, 76-2, 133, 141, 259, 261, 265, 273, 282, 353-354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 2 925 488 (два мільйони дев`ятсот двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок та 3% річних в розмірі 87 764 (вісімдесят сім тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.
Інформація про позивача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про паспорт відсутні, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про паспорт відсутні, РНОКПП - НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації за адресою : АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 10 квітня 2023 року.
Суддя Л.В. Яковлєва