Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2023 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді Сарай А.І.,
за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді з власної ініціативи питання про ухвалення додаткового рішення у в порядку статті 270 ЦПК України у цивільній справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2023 у даній справі задоволено повністю позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу задовольнити повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7701,63 грн. фактичних витрат у порядку регресу. Повернуто з державного бюджету України фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Представник позивача адвокатом Бартосевич Б.В. під час розгляду справи було подано клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат з оплати професійної правової допомоги в розмірі 3000 грн., на підтвердження чого подано відповідні документи.

Питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу судом у рішенні не вирішено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу без виклику сторін справи в судове засідання.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З контекстного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 268).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як встановлено судом, 20.05.2021 між ФОП ОСОБА_1 , як клієнтом, та адвокатом Бартосевич Б.В. було укладено договір про надання професійної правової допомоги № 5.

Повноваження представника позивача адвоката Бартосевич Б.В. підтверджено копією ордеру серії КВ № 818074 від 02.02.2022, виданого на підставі вказаного договору про надання професійної правової допомоги від 20.05.2021.

На виконання вказаного договору представник позивача надав своєму клієнту послуги в загальному розмірі 3000 грн., що підтверджується актом розрахунком № 52/01-Б від 24.01.2022, з яких: 900 грн. вивчення матеріалів справи, збирання доказів; 300 грн. робота в досудовому порядку: ведення переговорів з боржником щодо оплати заборгованості в добровільному порядку за допомогою телефонного зв`язку, додатку Viber, соціальних мереж, тощо; 600 грн. підготовка, оформлення та відправлення (з усіма додатками) претензії боржнику; 1200 грн. підготовка, оформлення та подання (з усіма додатками) позовної заяви до суду.

Зазначені витрати на професійну правничу допомогу позивач оплатив 23.02.2022, про що надано дублікат відповідної банківської квитанції № 0.0..1 від 23.02.2022.

Беручи до уваги наведене суд дійшов до переконання, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу, а розмір витрат є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, зазначеними у відповідному акті-розрахунку. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи.

Оскільки судом повністю задоволено позов, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 133, 137, 141, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай