ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участі секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Савчук К.П. по виконанню виконавчого листа № 2-1578 від 25.10.2006 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Савчук К.П. по виконанню виконавчого листа № 2-1578 від 25.10.2006 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області, обґрунтовуючи вимоги тим, що на виконанні Шевченківського відділу ДВС перебуває виконавче провадження № 14919778 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1578 від 25.10.2006 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. 20.02.2023 року державним виконавцем в рамках зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника. Як зазначає скаржник, в матеріалах виконавчого провадження відсутній оригінал виконавчого листа, у зв`язку з чим, дії щодо примусового виконання за відсутності оригіналу виконавчого документу, в тому числі і по накладенню арешту на кошти боржника є неправомірним. Крім того, строк стягнення аліментів закінчився 30.09.2022 року у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. На підставі викладеного просив поновити строк для подачі скарги, визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 20.02.2023 року та зняти арешт з грошових коштів, що містяться на його банківських рахунках.

В судове засідання скаржник та його представник не зявилися, через канцелярію суду подали заяву в якій вимоги скарги підтримали, справу просили розглянути в їх відсутність.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання стягував ОСОБА_4 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарги судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Савчук К.П. перебуває виконавче провадження № 14919778 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1578, який виданий 25.10.2006 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку до досягнення дитини повноліття, щомісячно.

Вказане виконавче провадження ВП 14919778 було відкрито державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Павлюк О.М. (постанова про відкриття від 17.09.2009 року).

Оригінал виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2006 року, який видано у справі № 2-1578/2006, разом із розпорядженням державного виконавця було надіслано до бухгалтерії Лінійного управління на Південно - західній залізниці УМВС України на залізничному транспорті (адреса: м. Київ, вул. Чапаєва 6) з метою утримання аліментів із заробітної плати боржника.

10.06.2010 року до Відділу надійшов лист Управління МВС України на Південно - західній залізниці, яким повернуто оригінал виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2006, що видано у справі № 2- 1578/2006, у зв`язку із переведенням боржника до ГУ МВС у Київській області.

15.09.2010 року оригінал виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2006 року, який видано у справі № 2-1578/2006, разом із розпорядженням державного виконавця надіслано до бухгалтерії ГУ МВС у Київській області (адреса: м. Київ, вул. Володимирська 15) з мстою утримання аліментів із заробітної плати боржника.

В подальшому до Відділу надійшли заяви стягувача (№ б/н від 30.01.2017, № б/н від 13.02.2017, № б/н від 01.06.2018, № б/н від 08.11.2018, № б/н від 14.11.2018, № б/н від 16.09.2022), з яких вбачається, що остання не отримує аліменти з ОСОБА_1

09.11.2022 року державним виконавцем на адресу ГУНП в Київській області (яке є правонаступником ГУ МВС у Київській області) надіслано вимогу, якою зобов`язано надати звіт про здійснені відрахування із доходів боржника.

Згідно відповіді № 1850/109/29/1-2022 від 18.10.2022 року, встановлено, що до ГУНП в Київській області не надходили постанови державного виконавця про стягнення аліментів з ОСОБА_1

01.02.2023 державним виконавцем складено розрахунок заборгованості зі аліментів, відповідно до якого заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на 30.09.2022 (момент досягнення дитиною повноліття) становить 323 653,77 гри.

У зв`язку з відсутністю в матеріалах виконавчого провадження оригіналу виконавчого листа Фастівського міськпрайонного суду Київської області від 25.10.2006 року, державним виконавцем направлено до Фастівського міськрайонного суду Київської області заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

20.02.2023 року державним виконавцем Савчук К.П., керуючись статтею 56 Закону, винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 323653,77 грн, при цьому рішення щодо розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа матеріали виконавчого провадження не містять.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами частини першої статті 5 Закону України Про виконавче провадження визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно п. 1 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Таким чином, здійснення виконавчого провадження відбувається на підставі оригіналу (дублікату) виконавчого документу.

Разом з тим, як вбачається з листа Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 06.03.2023 року № 10694/27.10-23, в матеріалах виконавчого провадження відсутній оригінал виконавчого листа. Також в листі вказано, що державний виконавець звернувся за видачею дубліката виконавчого листа.

Відповідно до п.п. 17.4 ч. 1 розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо, може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Як зазначалось вище аліменти за виконавчим листом № 2-1578 від 25.10.2006 року присуджені до досягнення дитиною повноліття, яке настало ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа закінчився, відповідно і видача дублікату виконавчого листа неможлива.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про арешт коштів боржника винесена 20.02.2023 року.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов переконання, що державний виконавець Савчук К.П. Шевченківського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виніс оскаржувану постанову за відсутності виконавчого документу, тобто без достатньої правової підстави, а одже за вказаних обставин суд вважає, що постанова про арешт коштів боржника від 20.02.2023 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо вимог скарги про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на банківських рахунках ОСОБА_1 , накладений державним виконавцем Шевченківського ВДВС Савчук К.П. в рамках виконавчого провадження № 14919778, суд наголошує на тому, що він не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 447,450,451 ЦПК України, на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Савчук К.П. по виконанню виконавчого листа № 2-1578 від 25.10.2006 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Савчук К.П. про арешт коштів боржника від 20.02.2023 року по виконанню виконавчого листа № 2-1578 від 25.10.2006 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей