Справа №643/50/22 Провадження № 2/613/176/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Горіної К.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача Каплі Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 643/50/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 , третя особа : Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «НАСК «Оранта», в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 23991,62 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 20.06.2019 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та страхувальником ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ141123 щодо транспортного засобу Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 24.12.2019 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 у м. Харкові, допустив зіткнення з автомобілем Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 по справі № 953/388/20 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі страхового акту позивачем здійснено виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 109182,86 грн.

Зазначив, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за полісом № АО/6263156 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», тому останнє на підставі ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувало Приватному акціонерному товариству «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 85191,24 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 23991,62 грн. З посиланням на ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України та ст.ст. 27, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що у ОСОБА_2 виникло зобов`язання відшкодувати зазначену різницю позивачу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що зумовило звернення останнього до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Московського районного суду Харківської області від 12.01.2022 цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду Харківської області від 11.11.2022 цивільну справу № 643/50/22 за заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передано за підсудністю до Богодухівського районного суду Харківської області.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 09.02.2023 позовну заяву ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 , третя особа ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов.

27.02.2023 від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача з посиланням на ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.526, 979, п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц, стверджує, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», саме до останнього як до страховика слід пред`являти вимогу про стягнення повної суми виплаченого позивачем страхового відшкодування. З вказівкою на ст.1194 ЦК України, ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначив, що для встановлення обсягу відповідальності винної в ДТП особи має істотне значення розмір обов`язку страховика, оскільки заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, майнова шкода може бути відшкодована особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Отже, в даному випадку є необхідним встановлення суми страхового відшкодування, яке сплачено на користь позивача третьою особою, а також докази того, що третя особа мала відповідні обмеження на виплату повної суми страхового відшкодування, сплаченого позивачем потерпілій особі. Однак, позивачем не надано доказів проведення оплати третьою особою на користь позивача страхової виплати, її розміру, підстав, відповідного розрахунку, що унеможливлює встановлення факту виникнення у відповідача обов`язку щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 23991,62 грн. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.03.2022 задоволено заяву представника відповідача - адвоката Чуба С.В. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

28.03.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій з посиланням на ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» зазначено, що здійснення страхових виплат і страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акту. Сторонами договору добровільного страхування № 300453а8ка від 09.10.2018 було погоджено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також матеріалів та ремонтних робіт; кошторис збитків складається страховиком з урахуванням рахунків з СТО. Отже, позивачем надано всі документи, що підтверджують розмір та правомірність виплати страхового відшкодування (109182,86 грн.), у свою чергу, представником відповідача розрахунок даної суми страхового відшкодування не поставлено під сумнів.

Вказує, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», то остання, керуючись ст.ст.22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 85191,24 грн., що підтверджується довідкою про отримання суми страхового відшкодування. В силу ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Крім того, згідно з п.22.1 ст.22 цього Закону розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.2.3, п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі по тексту Методика товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне визначення витрат, яких зазначє власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ, у свою чергу, фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на викладене, з вказівкою на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.12.2020 по справі № 352/1384/18, стверджує, що з відповідача як з винної особи підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням (різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни деталей (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, вплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні). Вказує, що оплата третьою особою ПАТ НАСК «Оранта» на користь позивача суми в розмірі 85191,24 грн. підтверджена розрахунком страхового відшкодування, який було отримано позивачем безпосередньо від ПАТ НАСК «Оранта», та довідкою про отримання коштів. У свою чергу, відповідачем не надано жодного розрахунку, який би підтверджував, що різниця в цій справі становить іншу суму, ніж заявлена позивачем до стягнення 23991,62 грн..

30.03.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що позивачем не надано жодних доказів проведення оплати третьою особою ПАТ НАСК «Оранта» на користь позивача страхової виплати, її розміру, підстав, відповідного розрахунку, що унеможливлює встановлення факту виникнення у відповідача обов`язку щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 23991,62 грн. Натомість, у відповіді на відзив позивач посилається на залучення третьої особи для підтвердження факту виплати нею позивачу. Однак, залучення третьої особи не є доказом відповідно до ст.76 ЦПК України, а надання пояснень третьою особою, в силу ч.4 ст.174 ЦПК України, є її правом, а не обов`язком. Надана позивачем копія розрахунку страхового відшкодування та довідка про отримання коштів, на думку представника відповідача, не є допустимими доказами, оскільки подані до суду з порушенням порядку, встановленого законом. А саме, вказані документи були надані лише разом з відповіддю на відзив, тобто, з порушенням вимог ч.ч.2, 4, 8 ст.83 ЦПК України, та без обґрунтування неможливості подання доказів разом з позовною заявою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 21.04.2023, не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судових засіданнях, призначених на 07.03.2023 та 30.03.2023, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що представник відповідача та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача висловив свою правову позицію щодо позову в усні та письмовій формі, виклавши її у вступному слові в судовому засіданні та у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив, суд вважає за можливе розглянути спарву за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14.02.2014, ОСОБА_3 є власником автомобіля TOYOTA COROLLA, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.11).

20.06.2019 між ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна» укладено договір № АМ 141123 добровільного страхування наземного транспортного засобу TOYOTA COROLLA, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , термін дії договору з 20.06.2019 20.06.2019 по 19.06.2020 (а.с.18).

Крім того, 20.06.2019 ОСОБА_3 із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № ЕР.184110323. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майна 100000,00 грн.

Як вбачається з постанови Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 по справі № 953/388/20, витягу з офіційного веб-порталу «Судова влада України», довідки Національної поліції, 24.12.2019 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем TOYOTA CAMRY державний номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA COROLLA, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. на користь держави (а.с. 14-17).

26.12.2019 ОСОБА_3 повідомив страховика ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про страховий випадок, в якій повідомив, що 24.12.2019 о 18 год. 51 хв. його автомобіль стояв на повороті вліво в районі перехрестя вул. Дерев`янка та Білгородського шосе, і в цей момент у задню частину його автомобіля взірався автомобіль TOYOTA CAMRY державний номерний знак НОМЕР_2 . У цій заяві ОСОБА_3 просив виплатити йому відшкодування шляхом перерахування на СТО ТОВ «Автоарт ЛТД» (а.с.8-10).

28.12.2019 експертом ОСОБА_4 було складено протокол технічного огляду транспортного засобу TOYOTA COROLLA, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якому перерахував пошкодження, які отримав автомобіль, належний ОСОБА_3 (а.с.19-22).

10.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоарт ЛТД» складено ремонтну калькуляцію № 223403 ремонту автомобіля TOYOTA COROLLA, державний номерний знак НОМЕР_1 , та виставлено рахунок на оплату № 120 від 10.01.2020, відповідно до якого вартість ремонту вказаного автомобіля склала 109182,86 грн. (а.с.22-25).

16.01.2020 головним фахівцем відділу правового забезпечення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Імбирською-Фесич В.В. складено страховий акт № UA064/L01/02, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування по події за участю автомобіля TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_1 становить 109182,86 грн., у зв`язку з наявністю планової заборгованості в сумі 2054,00 грн. слід провести взаємозалік та провести виплату ОСОБА_3 відшкодування в розмірі 107128,86 грн.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування згідно з цим актом, до складу вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля в сумі 109182,86 грн. увійшли: вартість замінених деталей 67388,57 грн., замінених деталей за вирахуванням зносу 67388,57 грн., вартість виконаних робіт 26010,19 грн., використаних матеріалів 15784,10 грн., несплачена премія 2054,00 грн. (зворотній бік а.с.26).

Згідно з платіжним дорученням № 39373 від 16.01.2020 Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна» сплачено на адресу ТЗОВ «Автоарт ЛТД» суму в розмірі 107128,86 грн., призначення платежу страхове відшкодування ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 за авторемонті рооти згідно з рахунокм № 120 від 10.01.2020, з ПДВ, договір АМ 141123 від 20.06.2019 (а.с.27).

Відповідно до довідки директора Управління бухгалтерського обліку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно з умовами договору страхування АМ № 141123 від 20.06.2019, укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» при виплаті страхового відшкодування по страховому акту № UA064/L01/02 від 16.01.2020 було проведено акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію в розмірі 2054,00 грн. (а.с.29).

25.03.2021 позивачем складено претензію на ім`я ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу, в якій повідомлено, що у зв`язку з ДТП, яка сталася 24.12.2019 за участю автомобіля TOYOTA COROLLA, державний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 , та автомобілем TOYOTA CAMRY державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , на підставі страхового акту № UA064/L01/02 від 16.01.2020 ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 109182,86 грн. Зазначено, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом АО/6263156, то остання здійснила страхове відшкодування в розмірі 85191,24 грн.. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням склала 23991,62 грн. У зв`язку з викладеним, з посиланням на ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.993, ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1187, ст.1194 ЦК України позивач просив ОСОБА_2 перерахувати 23991,62 грн. у місячний термін з дня отримання листа на реквізити ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.28).

Матеріалами спраив підтверджено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» згідно з полісом АО 6263156 від 04.09.2019. За вказаним полісом страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, склал 100000,00 грн.

Довідкою директора управління бухгалтерського обліку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 28.03.2023, підписаною електронно-цифровим підписом, підтверджено надходження 07 травня 2020 року від ПАТ НАСК «Оранта» у розмірі 85191,24 грн. по справі № 223403, договір АМ.141123.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунком страхового відшкодування, складеного на бланку ПАТ НАСК «Оранта», щодо автомобіля TOYOTA COROLLA, державний номерний знак НОМЕР_1 , страхове відшкодування здійснене з урахуванням зносу деталей, що замінюються. Страхова сума вказаного транспортного засобу за договором АО 6263156 складає 100000,00 грн., розмір збитку для розрахунку страхового відшкодування визначено згідно з рахунком СТО, знос транспортного засобу на день страхового випадку складає 35,60%, вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу деталей, що змінюються), складає 109182,85 грн., вартість деталей, що змінюються, без урахування зносу 67392,16 грн., вартість деталей, зо замінюються, з урахуванням зносу 43400,55 грн., вартість ремонтних робіт 41790,69 грн., розмір матеріального збитку (з урахуванням зносу деталей, що змінюються) 85191,24 грн., сума страхового відшкодування 85191,24 грн.

Таким чином, позивач отримав від ПАТ НАСК «Оранта» суму в загальному розмірі 85191,24 грн..

Вважаючи, що різницю між сплаченою позивачем сумою на рахунок ТзОВ «Автоарт ЛТД» та фактично отриманою позивачем сумою повинен відшкодувати ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до суду з цим позовом.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПАТ НАСК «Оранта») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п.2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За визначенням п.1.6 вказаної Методики фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення (п.3.9 Методики).

Судом встановлено, що виходячи з розрахунку страхового відшкодування, ПАТ НАСК «Оранта» визначило відсоток зносу транспортного засобу TOYOTA COROLLA д.н.з. НОМЕР_1 станом на день страхового випадку 35,60%, і саме з урахуванням цього відсотку, у відповідності до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодував позивачу, як страховику ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням фізичного зносу.

Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Враховуючи, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_5 , перевищує виплачений ПАТ НАСК «Оранта» позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_5 як з винної особи на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених позивачем витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.12.2020 по справі № 352/1384/18, від 28.09.2022 по справі № 727/182/21.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Суд зауважує, що представник відповідача, не заперечуючи ані проти факту ДТП та вини у ній ОСОБА_2 , вважає, що у останнього відсутній обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП ОСОБА_3 , оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахованою, а також вважає непідтвердженим факт виплати ПАТ «НАСК «Оранта» позивачеві суми відшкодування у розмірі 85191,24 грн, а суму різниці, яку позивач просить стягнути з відповідача необґрунтованою.

Щодо доводів представника відповідача про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», тому саме останнє зобов`язане відшкодовувати заподіяну шкоду у повному розмірі, суд зазначає, що вказана страхова компанія з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування, укладеним з ОСОБА_2 , тому різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Слід відмітити, що представник відповідача, заперечуючи проти заявленої до відшкодування суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача (23991,62 грн.), не наводить жодного власного розрахунку та не зазначає, яка, на його думку, сума є обгрунтованою та правомірною.

Суд зауважує, що в силу ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Однак, клопотання про витребування копії страхової справи або інших доказів, які б вказували на те, що ПАТ НАСК «Оранта» здійснено виплату позивачу в іншому розмірі, або не здійснено виплати взагалі, представником відповідача подано не було.

Щодо доводів представника відповідача про те, що розрахунок та довідка про отримання суми страхового відшкодування були подані представником позивача не з позовною заявою, а з відповіддю на відзив, суд зазначає, що згідно з ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як встановлено частинами 9-11 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Представник позивача в судовому засіданні, заявивши клопотання про доручення до матеріалів спраив відповіді на відзив, пояснив, що раніше розрахунок страхового відшкодування, виконаний ПАТ НАСК «Оранта» та довідка ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про його отримання не могли бути надані позивачем, оскільки питання про суму, яку було виплачено ПАТ «НАСК «Оранта» позивачеві було поставлено лише у відзиві представника відповідача. З урахуванням відзиву представником позивача було здійснено запит до ПАТ «НАСК «Оранта», і лише 28.03.2023 останнім було надано розрахунок суми страхового відшкодування, у зв`язку з чим відповідь на відзив була подана до суду 28.03.2023.

Суд зауважує, що разом з відповіддю на відзив представником позивача було надано до суду докази направлення вказаної відповіді та зазначених вище доказів, доданих до неї (розрахунку страхового відшкодування та довідки про його отримання) на адресу відповідача та третьої особи поштою, на адресу представника відповідача електронною поштою.

Клопотання про виключення вказаних документів з числа доказів, у відповідності до ч. 11 ст. 83 ЦПК України, з посиланням на сумніви у їх достовірності або наявність у них ознак підробки, представником відповідача не заявлено.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави не приймати до уваги надані позивачем розрахунок страхового відшкодування та довідку про його отримання в якості належних та допустимих доказів.

Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням висновку суду про повне задоволення позову, слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 212, ч.1 ст. 223, ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 274, 278, 352, 354, 355, п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 , третя особа : Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 23991,62 грн. (двадцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто одну грн. 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа : Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», адреса : 02081, м, Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, .

Повний текст рішення складено 25.04.2023.

Суддя О.С. Сеник