П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року

м. Рівне

Справа № 557/921/21

Провадження № 22-ц/4815/528/23

Головуючий у Гощанському районному суді

Рівненської області: суддя Пацко Д.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

(вступна і резолютивна частини) о 15 год. 46 хв.

13 лютого 2023 року

в смт. Гоща Рівненської області

Повний текст рішення складено: 24 лютого 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Майданік В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельниченко Олени Андріївни на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 97 258, 47 гривень матеріальної шкоди, витрат на оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 3 800 гривень, послуги з транспортування авто за допомогою евакуатора у розмірі 800 гривень та понесених судових витрат. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що 01 січня 2021 року об 11 годині 30 хвилин в м. Рівне на перехресті вулиці Соборна та Дубенська транспортний засіб «Audi А4 Avant», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 через порушення Правил дорожнього руху зіткнувся з транспортним засобом марки «Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Після дорожньо-транспортної пригоди відповідач визнав свою вину у правопорушенні та з урахуванням наявності в обох учасників події страхових полісів запропонував йому скласти повідомлення про дорожньо-транспортну ("Європротокол") без залучення працівників поліції.

Автомобіль відповідача станом на день пригоди був застрахований у компанії "Українська пожежно-страхова компанія" (поліс №АР 4428207), яка в подальшому виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень, що підтверджується довідкою з АТ КБ «Приватбанк».

Виплачених страховою компанією грошових коштів в сумі 50 000 гривень недостатньо для відшкодування реальної вартості збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому ОСОБА_2 було замовлено незалежну оцінку транспортного засобу. Звітом №002Д про оцінку автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 24 березня 2021 року, яким визначено вартість збитків, завданих автомобілю позивача, у 147 258,47 гривень. Різниця між фактичним розміром нанесеної відповідачем шкоди та виплаченим позивачу страховим відшкодуванням становить 97 258, 47 гривень, яка станом на день пред`явлення позову не є відшкодованою.

Рішенням Гощанського районного суду від 13 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 97 258, 47 гривень матеріальної шкоди, 3 800 гривень витрат на оцінку вартості матеріального битку, 800 гривень витрат на послуги транспортування автомобіля та 1 018, 59 гривень судового збору.

У поданій через свого представника адвоката Мельниченко О.А. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати і прийняти постанову, якою 53 464, 13 гривень матеріальної шкоди, 3 800 гривень витрат на оцінку вартості матеріального збитку та 800 гривень витрат на послуги транспортування автомобіля.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про неврахування судом Звіту №002Д, складеного оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_3 , за яким вартість матеріального збитку складає 147 258, 47 гривень, а ринкова вартість в пошкодженому стані цього автомобіля станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 43 794, 34 гривні. При цьому у Звіті вказано, що автомобіль Fiat Scudo, НОМЕР_2 , є таким, який відновлювати економічно недоцільно. Тому, від 147 258, 47 гривень віднявши 43 794, 34 гривні, отримано 103 464, 13 гривень збитків, які підлягають стягненню на користь позивача. Оскільки страховиком відповідно до складеного учасниками дорожньо-транспортної пригоди за спрощеною процедурою "Європротоколу" виплачено 50 000 гривень страхового відшкодування, тому розмір збитків, який слід стягнути із відповідача на користь ОСОБА_4 повинен складати 53 464, 13 гривень.

Свої висновки заявник мотивував нормами ст.ст. 6, 22, 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 11, 22, 386, 1187, 1188 ЦК України, пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, 01 січня 2021 року близько 11 години 30 хвилин у м. Рівне на перехресті вулиць Соборна та Дубенська транспортний засіб Audi A4 Avant, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з транспортним засобом марки Fiat Scudo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок порушень відповідачем Правил дорожнього руху обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки Fiat Scudo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 .

Цивільно-правову відповідальність осіб, що на законних підставах експлуатують транспортний засіб Audi A4 Avant, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , станом на день дорожньо-транспортної пригоди було застраховано у Страховій компанії "Українська пожежно-страхова компанія№, що підтверджено відповідним полісом №АР 4428207. Страховик у подальшому виплатив ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у 50 000 гривень, про що свідчить довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 02 квітня 2021 року і сторонами не заперечується.

Того ж дня ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склали та підписали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол"), де відповідач визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Зі Звіту № 002Д від 24 березня 2021 року про оцінку автомобіля Fiat Scudo, НОМЕР_2 , вбачається, що розмір збитків, завданих транспортному засобу, становить 147 258, 47 гривень.

Рахунком №1-23.02Е від 23 лютого 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 оплатив 3 800 гривень за проведення оцінки спричинених пошкоджень автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до товарного чека № 1 від 12.01.2021 (виконавець: ФОП ОСОБА_5 , виписка з ЄДР серії ААВ №064703) вартість послуг евакуатора з транспортування з вулиці Дубенська на вулицю Дворецька у м. Рівне автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що оплачена позивачем, склала 800 гривень (а.с. 38).

Вважаючи, що його суб`єктивні цивільні права порушені відповідачем через те, що заперечує проти сплати 97 258, 47 гривень матеріальної шкоди як різниці між визначеною за Звітом про оцінку автомобіля шкодою у 147 258, 47 гривень і 50 000 гривень, сплачених страховиком, а також 3 800 гривень витрат на оцінку вартості збитків та 800 гривень витрат на транспортування автомобіля за допомогою евакуатора, у червні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_2 з відповідним позовом до ОСОБА_1 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки відповідно до Звіту №002Д від 24 березня 2021 року про оцінку автомобіля розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження відповідачем, склав 147 258, 47 гривень, тоді як Страховою компанією "Українська пожежно-страхова компанія" виплачено 50 000 гривень страхового відшкодування. Тобто різниця становить 97 258, 47 гривень, які ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати на користь ОСОБА_2 як збитки, розмір яких перевищує ліміт відповідальності за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, стягнуто як понесені збитки із відповідача на користь ОСОБА_2 і 3 800 гривень витрат на оцінку вартості матеріальної шкоди та 800 гривень витрат на послуги транспортування за допомогою евакуатора.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст.ст. 386, 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України захист права власності забезпечується, в т.ч. правом власника на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в тому числі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень ст.ст. 999, 979, 980, 1192, 1194 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 вбачається, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, як зазначалося Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №643/4161/15-ц, відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" .

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Між тим, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про застосування положень ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і стягнення 53 464, 13 гривень матеріальної шкоди, що утворилася внаслідок віднімання від 147 258, 47 гривень розміру збитків 43 794, 34 гривень вартості автомобіля в пошкодженому стані (після дорожньо-транспортної пригоди) та 50 000 гривень страхового відшкодування, що виплачені страховиком.

Так, заявник покликається на те, що матеріальна шкода у результаті дорожньо-транспортної пригоди склала 147 258, 13 гривень, розмір якої вважає вихідною величиною при обчисленні різниці за умови фізичного знищення транспортного засобу. Однак норма пункту 30.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко вказує, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Натомість автором апеляційної скарги доказів про вартість транспортного засобу Fiat Scudo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , до дорожньо-транспортної пригоди надано не було.

Так, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Не надано ним доказів і про те, що цей транспортний засіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід вважати фізично знищеним.

Поготів, судом першої інстанції 26 січня 2022 року за клопотанням відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої експерт 02 червня 2022 року визнав неможливим у зв`язку з її неоплатою.

Згідно із ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього експертизу провести неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Отже, об`єктивним і переконливим засобом доказування (письмовим доказом), який в сукупності з іншими доказами підтверджує вимоги позивача з приводу розміру завданих збитків та вартості транспортного засобу станом на момент дорожньо-транспортної пригоди і спростовує заперечення ОСОБА_1 проти позову, є Звіт №002Д від 24 березня 2021 року про оцінку автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Не заслуговують на увагу і покликання заявника на недодержання судом положень процесульного законодавства, виходячи з такого.

Відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Між тим, будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, матеріали справи не містять, ним представлено не було, а апеляційним судом їх не було здобуто.

При цьому відсутні й обставини порушення норм процесуального права, які спонукали би до обов`язкового скасування судового рішення, що передбачено ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Решта аргументів апеляційної скарги також є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, стягнувши із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 97 258, 47 гривень збитків, 3 800 гривень витрат на оцінку вартості збитків і 800 гривень витрат на послуги транспортування автомобіля.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є його ухвалення судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельниченко Олени Андріївни залишити без задоволення, а рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

В.В. Майданік