У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

за участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 02 листопада 2022 року по справі № 308/10664/22 та перегляд заочного рішення, -

встановив:

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 02 листопада 2023 року, позовні вимоги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Гостєвої Євгенії Вікторівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»:

-заборгованість за кредитним договором № /347407 в розмірі 8000(вісім тисяч) грн.00 коп., з яких: 2000 грн.00 коп. - заборгованість за основою сумою боргу; 6000 грн.00 коп. - заборгованість за відсотками.

-заборгованість за кредитним договором №09792-12/2020 в розмірі 31660(тридцять одна тисяча шістсот шістдесят) грн. 00 коп., з яких: 6500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17160 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто із ОСОБА_1 на товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп..

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 22 листопада 2022 року по справі 308/10664/22 та переглянути заочного рішення, посилаючись на те, що про існування вказаного рішення йому було невідомо, викликів до суду він не отримував, оскільки з 2019 року перебував на військовій службі. Щодо повідомлення його за допомогою смс повідомлень вважає не належним способ виклику, оскільки він своєї згоди на смс повідомлення не давав. З винесеним заочним рішенням від 22.11.2022 року не погоджується, оскільки обставини встановлені не у повному обсязі, які є важливими при розгляді вказаної справи. Просив скасувати заочне рішення від 22.11.2023 року та призначити справу до розгляду.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Від заявник, відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, про розгляд вказанї заяви без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне відмовити у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, та у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Із матеріалів справи № 308/10664/22 та заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , довідався про наявність заочного рішення 08.08.2023 року ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 308/10664/22, про що наявна відповідна заява, проте звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення суду від 22.11.2022 року, лише 07.09.2023 року.

Відповідно до ч. 1ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частини 3, 4 ст. 284 ЦПК України передбачають, що учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, ч. 1 ст. 127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Враховуючи те, що довідавшись про наявність судового рішення та ознайомившись із його змістом, відповідач ОСОБА_1 не дотримався строку встановленого ч.3,4 ст. 284 ЦПК України тобто двадцять днів з моменту отримання рішення суду.

Із вказаною заявою ОСОБА_1 мав звернутись до суду не пізніше 28.08.2023 року.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення та поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував причини пропуску строку з 28.08.2023 року по 07.09.2023 року, не вказує які саме обставини завадили, звернутись із заявою про перегляд заочного рішення, після до 28.08.2023 року у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, заява про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити.

Вирішуючи питання поновлення строку на звернення до суду з одночасним вирішенням питання про перегляд заочного рішення, суд виходить з наступного.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), на яку посилався заявник у касаційній скарзі.

Зазначена правова позиція також підтримана Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 16.02.2023 року у справі №2-7852/11, в якій суд дійшов до висновку про відсутність мотивів для відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Судуу постанові від 09 листопада 2021 року в справі№214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, з урахуванням висновку Верховного Суду, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку ОСОБА_1 на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.126,127,260,284-288 Цивільного процесуального кодексу України,-

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2022 року по цивільній справі № 308/10664/22 за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Гостєвої Євгенії Вікторівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та може бути оскаржена разом з судовим рішенням по цій справі.

Суддя К.С. Дегтяренко