Справа № 645/2988/23
Провадження № 2-о/645/81/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участі секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міністерство оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім*єю та перебування фізичної особи на утриманні,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, якою просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з моменту народження ОСОБА_1 та до моменту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт ведення батька з донькою спільного господарства та наявність між ними спільних прав та обов*язків; встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язків військової служби загинув майор ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною дочкою загиблого ОСОБА_2 . Батько є особою, що загинула (померла внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм). Відповідно, заявник як член сім`ї загиблого військовослужбовця згідно з положеннями п. 2 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. має право на одноразову грошову допомогу в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. З метою виплати даної допомоги заявник звернулась з відповідної заявою до Міністерства оборони України. За результатами розгляду даної заяви заявник отримала Витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.09.2022р. Відповідно до інформації, зазначеної у цьому Витязі з протоколу засідання комісії, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги. Причиною повернення було зазначено те, що за поданими документами неможливо встановити, чи була повнолітня дочка загиблого особою, яка перебувала на утриманні ОСОБА_2 . Також причиною повернення було зазначено і те, що за поданими документами про місце реєстрації дочки неможливо встановити, що вона проживала разом із своїм батьком, вела з ним спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки, а також чи має вона власну сім`ю. Також у даному Витязі з протоколу було зазначено, що без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітня дочка була членом сім`ї загиблого майора ОСОБА_2 (посвідчення «Член сім`ї загиблого» або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними спільних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання. Відповідно, для отримання одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця заявниці потрібно встановити факт її спільного проживання із померлим батьком однією сім`єю станом на день його смерті та факт її перебування на утриманні померлого батька станом на день його смерті.

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 5 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міністерство оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім*єю та перебування фізичної особи на утриманніприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

02.08.2023 від Міністерства оборони України надійшло клопотання про врахування правові висновки викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року по справі № 290/289/22, закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 заінтересовані особи: Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, судове засідання провести без участі представника Міністерства оборони України.

02.08.2023 від Міністерства оборони України надійшло клопотанняпро залишення без розгляду або закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

14.08.2023 від представника заявника адвоката Тарасенко В.Ю. надійшли заперечення на клопотання, в якому сторона заявника просить у задоволенні клопотань Міністерства оборони України про врахування правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах та про залишення заяви без розгляду або закриття провадження відмовити у повному обсязі та продовжити судових розгляд справи у порядку окремого провадження.

19.09.2023 від Міністерства оборони України повторно надійшло клопотанняпро залишення без розгляду або закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки заява ОСОБА_1 не підлягає та не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник та представник заявника не з*явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи та клопотання Міністерства оборони Україниза їх відсутності у разі задоовлення повернути сплачений судовий збір.

Заінтересована особа в судове засідання не з*явилася, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи та клопотанняза їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

При цьому суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та адміністративного судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників та характер спірних правовідносин, відтак, вирішуючи питання щодо юрисдикційності даного спору суд приходить до наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Суд при вирішенні клопотання заінтересованої особи враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року по справі № 290/289/22, відповідно до якої суд зазначив: відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Усі інші спори, що витікають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства. Вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за її донькою певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Верховний суд врахував, що між заявником та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обоє 'язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно- правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим....

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з моменту народження ОСОБА_1 та до моменту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт ведення батька з донькою спільного господарства та наявність між ними спільних прав та обов*язків; встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі "Занд проти Австрії" (заява N7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін "суд, встановлений законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України порядок повернення судового збору встановлюється законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачений виключний перелік підстав, за яких сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду. Так сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) .

Крім цього, в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК України). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір»); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації фінансової політики.

Керуючись ст.ст.4,12-13, 211, 223, п.1 ч.1 ст. 255, 258-261, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міністерство оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім*єю та перебування фізичної особи на утриманні- закрити.

Роз`яснити учасникам справи, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Роз*яснити заявнику право на звернення до Харківського окружного адміністративного суду.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зобов`язати ГУК м. Харків Харківська область Немишлянський район/ 22030101, код отримувача 37874947, повернути ОСОБА_1 , код платника НОМЕР_1 , сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за квитанцією № від 26 червня 2023 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua. на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 14012016 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

представник заявника: адвокат Тарасенко Віра Юріївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2775 від 23.04.2019, поштова адреса 61052, м. Харків, вул. Слов*янська, 3 офісний центр, 4 поверх, кімн. 407.

заінтересована особа Міністерство оборони України, юридична адреса 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6,

Повний текст ухвали складено 20.09.2023 року.

Головуючий суддя -