Номер провадження: 22-ц/813/1408/23
Справа № 495/8788/15-ц
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Затоківської селищної ради, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, СК «Кінаповець» про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , СК «Кінаповець» про зобов`язання дотримуватись правил добросусідства, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення спільної межі земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії, щодо повернення земельної ділянки у первісний стан, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 , Затоківської селищної ради, Відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області, СК «Кінаповець», про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, надавши 07.03.2016 заяву про зміну предмета позову, в якій остаточно просив суд: визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець» на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 02.02.2000. Власником суміжної земельної ділянки № НОМЕР_2 , розташованої на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець» є відповідач ОСОБА_3 . За його ствердженнями, в 2015 році в ході виготовленні кадастрового номеру на земельну ділянку, що належить йому на праві власності йому стало відомо про те, що ОСОБА_3 було здійснено фактичне заволодіння частиною його земельної ділянки в розмірі 2,40 м та майна, яке розташоване на ній. В той же час він заявив, що залізний паркан, який забезпечує встановлення меж земельної ділянки, розташованої на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець», ділянка № НОМЕР_1 був встановлений ще до 2000 року. З дня встановлення залізного паркану межі земельних ділянок № 1387 та № 1388, які розташовані на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець» не змінювались. Тобто, фактично 2,40 м належної йому земельної ділянки з належним йому майном розташовані на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець», ділянка № НОМЕР_1 незаконним чином опинились у ОСОБА_3 (т.1, а.с.1-3, а.с.86-89).

20 травня 2021 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Затоківської селищної ради, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, СК «Кінаповець» про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , СК «Кінаповець» про зобов`язання дотримуватись правил добросусідства, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення спільної межі земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії, щодо повернення земельної ділянки у первісний стан задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення зайнятої частки земельної ділянки № НОМЕР_2 в СК «Кінаповець», а саме: 2,01 м. у фасадній межі /з боку проїзду/ і 2,0 м у задній межі, повернувши таким чином власниці земельної ділянки, загальною площею 0,0604 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 частину належної їй земельної ділянки площею 31 кв.м (т.3, а.с.230-244).

24 червня 2021 року канцелярією Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року. Апелянт повідомляє, що 02 лютого 2000 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, а на час виготовлення даного акту ОСОБА_3 була головою правління СК «Кінаповець» і фактично займалася питаннями виготовлення державних актів на право приватної власності на землю. Апелянт наголошує на тому, що згідно генерального плану коса Кароліно-Бугаз відстань кута земельної ділянки № 1382 до межі між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складає 10 метрів, але в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_1 7.75 м. Тому, апелянт вважає, що ОСОБА_3 юридично зменшила земельну площу ОСОБА_1 при фактичному користуванні земельною ділянкою згідно до розмірів генерального плану. Як зазначає апелянт, в ході розгляду справи була проведена земельна експертиза, проте апелянт не погоджуючись з висновком експерта подав клопотання про проведення повторної експертизи, проте судом першої інстанції незаконно, як наголошує апелянт, було йому відмовлено у задоволенні клопотання. Апелянт не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що доцільність проведення повторної експертизи полягала в тому, що експерт повинен виходити не з розмірів, вказаних в Державному акті про право на земельну ділянку, а з розмірів вказаних у Генеральному плані, а саме 10 м і саме в цьому, на думку апелянта, полягає основа для призначення повторної експертизи. Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції були проігноровані дані відомості, що в результаті призвело до прийняття помилкового рішення. Тому, апелянт просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити (т.4, а.с.1-4).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу. ОСОБА_3 та її представник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явилися, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що одержання відповідачем державного акту відбулось на законних підставах, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Затоківської селищної ради, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, СК «Кінаповець» про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_3 заявляючи вимогу про зобов`язання ОСОБА_1 дотримувались вимог добросусідства, не вказала, яким чином відповідачем порушується даний принцип, не доведено й факту вчинення перепон або негативного впливу, які б могли перешкоджати цільовому використанню належної позивачу згідно державного акту земельної ділянки 0,0604 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Тому суд вирішив відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги.

Вимоги позивача ОСОБА_3 суд вважав обґрунтованими та доведеними, адже судом було встановлено наявність у обох власників земельних ділянок правовстановлюючих документів на суміжні земельні ділянки, проте виявлено і порушення з боку відповідача шляхом самовільного зайняття частини земельної ділянки позивача, тож виявлено земельний спір, у якому доведено порушення прав позивача, що підлягають захисту у судовому порядку.

Також суд відмовив в задоволенні вимоги про відновлення спільної межі земельних ділянок № 1387 та № 1388, оскільки позивачем ОСОБА_3 не надано суду жодного об`єктивного доказу зникнення, переміщення або невиразності межових знаків суміжних землевласників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , повної (часткової) втрати в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодження, яке унеможливлює використання межових знаків. При цьому суд вказав, що права позивача у випадку самовільного зайняття її земельної ділянки будуть відновленні звільненням її частини земельної ділянки у наведеному експертом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року апелянт просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог. Тобто апелянт фактично оскаржив рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 .

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №054769 від 02.02.2000, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,065 га у межах згідно з планом, розташованої на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець», ділянка № НОМЕР_1 , передана для ведення садівництва. Державний акт виданий на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради народних депутатів Білгород - Дністровського району Одеської області від 21.10.1999 року № 63, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1559 (т. 1, а.с. 7-8).

Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровському Одеської області № 9-1529-0.13-1315/2-16 від 13.06.2016, за даними Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки, яка розташована за адресою: Затоківська селищна рада, СК «Кінаповець», ділянка № НОМЕР_1 не проводилась, у зв`язку із чим, кадастровий номер земельній ділянці не був присвоєний.

Згідно рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області 21.10.1999 року № 63 та державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №054753 від 02.02.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1560 від 02.02.2000 року передбачено встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/: гр. ОСОБА_3 , загальною площею 0,0604 га (т. 1, а.с. 50-51).

Відповідно до Акту № 6 від 06.10.1999 про передачу в приватну власність земельної ділянки для ведення садівництва ОСОБА_3 , на виконання рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради в присутності ОСОБА_3 та суміжних землекористувачів, в тому числі ОСОБА_1 було проведено обстеження в натурі меж земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,060 га. Заперечень щодо меж ділянки у суміжного землекористувача ОСОБА_1 не зафіксовано (т. 1, а.с. 78).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ гр. ОСОБА_3 для колективного садівництва за адресою: СК «Кінаповець» ділянка № 1388 смт. Затока виготовлена на підставі заяви громадянки від 28.01.2015 року, договору від 28.01.2015 року № 15/01-00029 та технічного завдання на виконання робіт спеціалістами Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (т. 1, а.с. 43-63).

Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради висновком № 189 від 25.05.2015 погодило ОСОБА_3 межі земельної ділянки загальною площею 0,0604 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 54).

В матеріалах справи міститься акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0604 га погоджені власниками суміжних земельних ділянок, зокрема: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 55).

Відповідно до листа ФОП ОСОБА_5 № 113 від 30.05.2017, після проведення роботи по визначенню меж земельної ділянки в натурі/на місцевості/ з метою присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, обробки, отриманих даних кадастрової зйомки та інформації в АС ДЗК, встановлено, що земельна ділянка (№ НОМЕР_1 ) має перетин у розмірі 2 метрів із земельною ділянкою № 1388, СК «Кінаповець», смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, яка належить гр. ОСОБА_3 , кадастровий номер :02:025:0252. Подальше виконання роботи можливо за умови усунення вищезазначеного перетину в АС ДЗК (т. 2, а.с. 75).

Відповідно до Схеми розташування земельної ділянки ОСОБА_1 , яка міститься в технічному звіті з кадастрової зйомки земельної ділянки, виконаного ФОП ОСОБА_6 , земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають перетин в розмірі 2 метрів шляхом виходу земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_3 . Загальний розмір земельної ділянки ОСОБА_1 вказаний 0,0835 га (з врахуванням вказаних 2 метрів перетину) (т. 2, а.с. 85).

Згідно Висновку судової земельно-технічної експертизи № 03/02, складеного судовим експертом Шевчук А.М. 29.09.2017 року, в результаті досліджень встановлено, фактична (на місцевості) конфігурація і фактичні (на місцевості) межі земельною ділянки площею 0,060 га, яка належить ОСОБА_3 та знаходиться на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець» № 1388, право власності на яку підтверджено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 02.02.2000 року серії ІV-ОД № 054753 не відповідають конфігурації, межам та площі встановленим у державному акті, технічній документації та даним державного земельного кадастру, а саме: фасадна межа розташовується зі зміщенням від 1,55 м до 3,22 м у бік проїзду (земель загального користування), бічна межа з лівого боку розташовується зі зміщенням від 0,28 м до 0,62 м у бік суміжної земельної ділянки ОСОБА_7 , що зумовлює наявність надлишків, утворених за рахунок площі проїзду та площі суміжної земельної ділянки гр. ОСОБА_7 (фактична площа земельної ділянки № 1388 складає 630 кв.м., що більше площі згідно технічної документації (604 кв.м.) на 26 кв.м.), спірна межа зліва, суміжна із земельною ділянкою № 1387 (гр. ОСОБА_1 ) розташовується зі зміщенням 2,01 м у фасадній межі (з боку проїзду) і 2,00 м у задній межі у бік земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_3 , що зумовлює накладання земельних ділянок площею 31 кв.м. (т. 2, а.с. 111-122).

Нормативно правова база та оцінка апеляційного суду

Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

За обставинами даної справи встановлено, що спірна межа земельної ділянки № 1388 ОСОБА_3 зліва суміжна із земельною ділянкою № НОМЕР_1 (гр. ОСОБА_1 ) розташовується зі зміщенням 2,01 м у фасадній межі (з боку проїзду) і 2,00 м у задній межі у бік земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_3 , що зумовлює накладання земельних ділянок площею 31 кв.м. Крім того, Схема розташування земельної ділянки ОСОБА_1 , підтверджує, що земельна ділянка ОСОБА_1 виходить на земельну ділянку ОСОБА_3 на 2 метра (т. 2, а.с. 85).

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні її земельною ділянкою саме шляхом звільнення зайнятої частки земельної ділянки № 1388.

Щодо інших доводів апеляційної скарги.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Змагальність цивільного процесу передбачає активну процесуальну позицію сторін в справі та, відповідно, покладає обов`язки на учасників подавати докази, клопотання, заяви, вчиняти відповідні процесуальні дії з метою доведення власної позиції та спростування позиції опонента. Роль суду за концепцією змагального процесу полягає у балансуванні інтересів сторін, сприянні в реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи тощо. При цьому суд наділяється активною процесуальною позицією лише в деяких виключних випадках з огляду на характер та предмет спору. В інших випадках за загальним правилом саме на сторони покладається обов`язок вчинення процесуальних дій з метою доведення відповідної позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 3-5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт не навів обґрунтованих доводів щодо необхідності проведення повторної судової експертизи виходячи з розмірів земельної ділянки, які вказані в Генеральному плані, оскільки експертиза проводилась безпосередньо з використанням належної документації та виходячи з розмірів земельних ділянок, які були у встановленому законом порядку передані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності, з межовими знаками яких сторони були ознайомлені, що підтверджується актами, які містяться в матеріалах справи. Предметом розгляду справи є саме належне використання земельних ділянок в розмірах, які були передані у власність сторонам, а не їх розміри в Генеральному плані.

В процесі розгляду справи представник ОСОБА_1 неодноразово заявляв клопотання про проведення повторної експертизи. Зокрема, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2019 в задоволенні клопотання відмовлено. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16.01.2020 (т. 3, а.с. 136-139).

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Оскільки висновок експерта не було визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи й сумніви в його правильності не були встановлені, підстави для призначення повторної експертизи відсутні. Обґрунтованих доводів для проведення повторної експертизи ОСОБА_1 не заявляв ані в суді першої інстанції, ані в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи проводила судову будівельно-технічну експертизу експерт Шевчук Алла Михайлівна, яка внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Правом на подання альтернативного висновку експерта Радзівілов В.В. не скористався. Тому з врахуванням наведеного апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи, яке, однак, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не підтримав.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови складений 20 липня 2023 року

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк