Справа № 184/653/23
Номер провадження 2-о/184/39/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Покровська міська рада Дніпропетровської області «про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 роки померла його рідна матір ОСОБА_2 . 13 липня 1992 року його мати на випадок своєї смерті склала на його користь заповіт, посвідчений секретарем Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Пузян А.І., в якому заповіла йому все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, який на час її смерті не був змінений та не скасований. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 1,650 га на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка була передана матері для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:001:0380 і яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №9108974 від 28.09.2004 року. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Після її смерті він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Разом з тим він є спадкоємцем за заповітом, таким, що прийняв спадщину після смерті матері відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подавав нотаріусу заяву про відмову від спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_2 . Останні роки свого життя вона страждала на різні тяжкі захворювання, у тому числі на серцеві захворювання. Вона проживала у своєму власному житловому будинку АДРЕСА_1 . Її житловий будинок, надвірні споруди та прибудинкова земельна ділянка (город) потрібували постійного догляду. Але з кожним роком стан здоров`я матері погіршувався, тому вона потребувала постійного стороннього догляду та допомоги і він не міг залишити її без нагляду навіть на декілька днів. Тому я поселився разом з матір`ю в її зазначеному житловому будинку, і проживав разом з нею однією сім`єю та вів з нею спільне господарство до дня її смерті. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2005 року за ним було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері, як за спадкоємцем, що прийняв спадщину, що залишилася після її смерті відповідно до її заповіту. 22.11.2022 року він звернувся до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що залишилася після смерті матері. Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 22.11.2022 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що наданими ним документами не підтверджується факт прийняття нею спадщини після смерті її померлої матері, оскільки на час її смерті їхнє офіційне місце проживання було зареєстровано за різними адресами, і він не надав доказів сумісного проживання з нею за однією адресою. У зв`язку з чим просить суд встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа Покровська міська рада Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна мати заявника ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №18 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 1,650 га на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка була передана матері для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:001:0380 і яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №9108974 від 28.09.2004 року. Її право власності на земельну ділянку з зазначеним кадастровим номером зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.13).

Згідно заповіту від 13.07.1992 року, посвідченого секретарем Шолохівської сільської ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області Пузян А.І., ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона законом має право. Заповіт, складений і посвідчений 30.07.1992 року за реєстраційним №63 не змінено та не відмінено (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Шолохівським сільЗАГС Нікопольського району Дніпропетровської області 15.12.1962 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені батьки: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно довідки №117 від 07.12.2015 року, виданого виконавчим комітетом Шолохівської сільської ради, ОСОБА_2 дійсно по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була прописана та постійно проживала по АДРЕСА_1 . Разом з нею без реєстрації до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав її син ОСОБА_1 та вели спільне господарство (а.с.12).

Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2005 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері (а.с.17).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9588361 від 17.01.2006 року, посвідченого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2005 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 , форма власності приватна (а.с.18).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70702127 від 22.11.2022р., виданого приватним нотаріусом Бойко Л.П., заведена спадкова справа 69952436, спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.14).

22 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що залишилася після смерті матері. Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 22.11.2022 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що наданими ним документами не підтверджується факт прийняття ним спадщини після смерті його померлої матері, оскільки на час її смерті їхнє офіційне місце проживання було зареєстровано за різними адресами і він не надав доказів сумісного проживання з нею за однією адресою (а.с.15-16).

Факт того, що ОСОБА_1 дійсно постійно сумісно проживав однією сім`єю разом зі своєю рідною матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та вів з нею спільне господарство на день її смерті також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надав показання, згідно яких повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_5 його сусід в с. Миронівка. ОСОБА_5 доглядав за своєю матір`ю до дня її смерті, яка померла в 2004 році, вона проживала в с. Миронівка рядом з ним. Заявник займався її похованням.

Окрім цього, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надав показання, згідно яких повідомив, що ОСОБА_5 він знає. Його мати ОСОБА_7 проживала з ним по сусідству в с. Миронівка. ОСОБА_5 постійно жив з матір`ю, доглядав за нею до дня її смерті, яка померла в 2004 році.

Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживав однією сім`єю разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та вів з нею спільне господарство на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання заявника разом з ОСОБА_2 має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення його майнових прав на спадкове майно, що залишилося після її смерті.

Відповідно до ст. 29 ЦК України (Місце проживання фізичної особи) 1. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється із метою отримання свідоцтва про право на спадщину та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Покровська міська рада Дніпропетровської області «про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН: НОМЕР_2 , разом зі своєю матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш