Провадження № 6/712/60/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Стеценко О.С., за участю приватного виконавця Недоступа Д.М., представника стягувача ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся приватний виконавець з поданням, в якому просить визначити частку боржника ОСОБА_4 у майні: автомобілі BMW 435 XI, 2014 року, для звернення на нього стягнення в порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/12511/21.

У обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича перебуває виконавче провадження № 70793142 з примусового виконання виконавчого листа № 712/12511/21 від 13.01.2023 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 30 квітня 2021 року у сумі 2 132 000,00 грн., за договором позики від 12 травня 2021 року у сумі 378 000,00 грн., за договором позики від 21 травня 2021 року у сумі 783 000,00 грн., всього стягнуто 3 293 000,00 грн.

У ході примусового виконання виконавчого документа, приватним виконавцем накладено арешт на все майно та кошти боржника та направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника.

У ході вчинення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_6 25.08.2012 уклала шлюб громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2022 у справі № 712/703/22 розірвано шлюб між боржником та ОСОБА_2 .

У ході проведення виконавчих дій виконавцем встановлено, що колишній чоловік боржника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , володіє на праві власності автомобілем BMW 435X1, 2014 року, який було придбано 17.03.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

З наведених обставин вбачається, що автомобіль BMW 435X1, 2014 року придбаний у період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а тому належить колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності.

А тому є підстави для визначення у спірному майні частини боржника для подальшого виконання рішення суду.

Стягувач у поясненні просив задовольнити подання виконавця з тих підстав, що спірне майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Стягувач вважає, що заява боржника, що спірний автомобіль належить виключно ОСОБА_2 , складена з метою, щоб не звернути стягнення на спірний автомобіль. Крім того вказана заява написана боржником лише через майже 2 роки після придбання автомобіля, що, на думку стягувача, підтверджує, що автомобіль є спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

У судовому засіданні приватний виконавець просив подання задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник стягувача просив задовольнити подання, вважаючи його обґрунтованим.

Власник майна ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що спірний автомобіль належить йому на праві приватної власності, про що є відповідна заява боржника його колишньої дружини.

Інші особи до судового засідання не прибули, про час та місце слухання подання повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали подання та додані сторонами докази, суд виходить з такого.

Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/12511/21 рішенням від 15.11.2022 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 3293000 грн., у задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Недоступа Д.М.

18.01.2023 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного вище рішення суду, про що винесено відповідну постанову.

Також приватним виконавцем 18.01.2023 винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.

Також з метою виконання рішення суду приватним виконавцем направлені відповідні запити для виявлення майна боржника.

У ході вчинення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_6 25.08.2012 уклала шлюб громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2022 у справі № 712/703/22 розірвано шлюб між боржником та ОСОБА_2 .

У ході проведення виконавчих дій виконавцем встановлено, що колишній чоловік боржника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , володіє на праві власності автомобілем BMW 435X1, 2014 року, який було придбано 17.03.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Відповідно до нотаріальної заяви ОСОБА_5 від 17.12.2021 остання зазначила, що автомобіль марки BMW 435X1, 2014 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на її чоловіка ОСОБА_2 , набутий ними в період перебування в зареєстрованому шлюбі у його особисту приватну власність за його особисті грошові кошти, які є його особистим збереженням (заощадженням). Боржник зазначила, що не має і в подальшому не буде мати будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_2 щодо вказаного автомобіля.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підставою звернення приватного виконавця до суду із цим поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та на переконання приватного виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та її чоловіка, набуте ними в шлюбі, частку боржника в цьому майні не визначено.

За змістом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З урахуванням відкритого виконавчого провадження виникає питання щодо порядку звернення до суду щодо визначення частки боржника у спільному майні (позовне провадження, подання державного виконавця).

Практика ЄСПЛ свідчить, що за наявності спору про право цивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів.

На досягнення цієї мети спрямовані правила процесуального закону, що регламентують позовне провадження.

Розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 дійшла висновку про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження. Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу. Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину).

Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

Оскільки виконавець може звертатися з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від волі боржника чи навіть всупереч такій волі, та враховуючи, що процесуальний кодекс не містить вичерпного регулювання участі виконавця у позовному провадженні, підлягають застосуванню правила частин третьої, четвертої статті 57 ЦПК України: зменшення розміру позовних вимог, зміна предмета або підстави позову, укладення мирової угоди, відмова від апеляційної або касаційної скарги, заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими або виключними обставинами можлива лише за письмовою згодою виконавця; якщо боржник не підтримує заявлених позовних вимог, то це не є підставою для залишення подання без розгляду; відмова боржника від позову, подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє виконавця права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У пунктах 68 - 69 вказаної постанови ВП ВС зазначила, що якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що спірний автомобіль набутий подружжям в період шлюбу.

Титульний власник майна заперечує, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, вважає, що автомобіль належить йому на праві приватної власності.

Стягувач заперечує проти такого посилання, вважаючи, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності.

Отже, у даній справі фактично існує спір про право.

У зазначеній вище постанові ВП ВС зазначено, що сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частково власністю або особистою приватною власністю кожного з них (частина перша та друга статті 97 СК України). Для того, щоб дійти такого висновку, суд мав ретельно дослідити майновий стан кожного з подружжя та їх стосунки між собою на момент укладення шлюбного договору, чого суд не зробив й не мав можливості зробити з огляду на порядок розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, відповідно до порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України (п.п. 101, 102).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 75 постанови від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 зазначила, що погоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду про те, що поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах. Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду.

У пункті 95 вказаної постанови ВП ВС зазначила, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) зазначила, що виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний; водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у даній справі є спір про право щодо належності спірного автомобіля колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому суд дійшов висновку про те, що подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, слід залишити без розгляду.

При цьому суд роз`яснює, що приватний виконавець має право звернутися з відповідною позовною заявою у порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 443 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.04.2023.

Суддя О.С. Стеценко