Справа № 464/1478/23
пр.№ 2/464/795/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Бізіля І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в порядку загальному позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «237» про визнання права власності на кооперативну квартиру, -

встановив:

ОСОБА_2 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «237» у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,5кв.м.

В обґрунтування позову покликається на те, що будучи членом кооперативу отримала у ЖБК «237» вищевказану квартиру шляхом сплати пайового внеску у повному розмірі. Відповідно до Розпорядження Голови Львівської міської Ради народних депутатів №1288 від 03.11.1993 року позивачу, як члену ЖБК «237», видано ордер №6719 від 07.12.1993 року на право заняття житлового приміщення. Однак, свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру не отримувала, державну реєстрацію цього права не здійснювала, оскільки відповідно до діючого на той час законодавства право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. На даний час розпоряджатися своїм майном не може, адже таке підлягає обов`язковій державній реєстрації. Разом з тим, виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Окрім цього, позбавлена можливості зареєструвати право власності в органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів та реєстрації ЖБК «237» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою судді від 22.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої.

Ухвалою судді від 31.03.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, 07.07.2023 представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання у якому просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, просить задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що на підставі Розпорядження Голови Львівської міської Ради народних депутатів №1288 від 03.11.1993 року, члену ЖБК №237 ОСОБА_1 з сім`єю, яка складається з чотирьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видано ордер №6719 на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до архівного витягу №110003-вих-61994 від 23.05.2023 року, виданого архівним відділом Львівської міської ради, на підставі виписки з додатку до розпорядження глави Львівської міської адміністрації від 03.11.1993 р. №1288 ОСОБА_1 перебувала у списку членів ЖБК №237 на оформлення ордерів у зв`язку з заселенням 108 квартирного будинку на АДРЕСА_3 .

Як видно з довідки ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №3347 від 12.12.2022 року станом на 29.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 на праві особистої власності не зареєстрована, свідоцтво про право власності не видавалось.

Відповідно до довідки №67 від 20.04.2010 року ОСОБА_1 є членом ЖБК №237, якій в цьому кооперативі належить квартира АДРЕСА_4 . Квартира складається з двох кімнат загальною площею 54,5 кв.м. Членом кооперативу ОСОБА_1 повністю внесено пайовий внесок за вищевказану квартиру у розмірі 959108т. ЖБК №237 створений 14.10.1992 року на підставі рішення про забудову №1288 від 03.11.1993 року.

Згідно із ст.15 Закону України «Про власність» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

У п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз`яснено, що згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року №5, законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю.

Відповідно до частин 1, 4 ст.182 ЦК України (чинного на час розгляду справи), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене, у позивача, яка, будучи членом ЖБК «237», повністю сплатила пайовий внесок за квартиру, виникло право власності на зазначене нерухоме майно, однак таке право не підтверджене відповідними правовстановлюючими документами.

У зв`язку з тим, що єдиним належним способом захисту права позивача є визнання права власності, позовні вимоги необхідно задовольнити та визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 182, 334, 391, 392 ЦК України, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 2, 81, 89, 247, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,5кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Житлово-будівельний кооператив «237», адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Скрипника, 27.

Повне судове рішення складено та проголошено 12 липня 2023 року.

Головуючий Борачок М. В.