Справа № 503/795/23
Провадження № 2-н/503/34/23
УХВАЛА

17 липня 2023 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., дослідивши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Заявник звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на ті обставини, що дитина проживає разом з нею.

Визначено до абзацу першого ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З вище зазначеного виходить, що право на звернення до суду щодо стягнення аліментів має той з батьків, разом з яким проживає дитина.

Таким чином обставина з ким проживає дитина має значення для вирішення справи даної категорії, оскільки остання обґрунтовує саму наявність підстави для звернення особи до суду із відповідною заявою, а тому ця обставина підлягає обов`язковому доказуванню заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до пункту 4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи, або їх копії, що підтверджуються обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, до поданої заявником ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не додано жодних належних документів (довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житлі осіб; копії довідки про реєстрацію місця проживання дитини за тією ж самою адресою, що і зареєстрований заявник; акту обстеження житла з метою встановлення фактичного проживання осіб тощо), які б підтверджували обставину проживання разом з нею дитини на час її звернення до суду та тим самим обґрунтовували наявність підстав для самого її звернення із відповідною вимогою.

Крім того, суд додатково звертає увагу на ту обставину, що копії всіх документів, які додані заявником до своєї заяви, взагалі не містять засвідчення.

Згідно першого речення ч.2, ч.4 та абзацу другого ч.5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

У зв`язку з чим суд вважає, що заявник також не дотрималась вимог щодо подання належним чином засвідчених копій документів.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

В свою чергу ч.2 ст. 167 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Ураховуючи зазначене вище вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 163, 165, 167, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до положень ч.1 ст. 166 ЦПК України, вона має право повторно звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Д. В. Вороненко