Справа № 538/1391/23
Провадження № 2/538/398/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , 1971 р.н., ОСОБА_3 , 1996 р.н., ОСОБА_4 , 1989 р.н., які не проживають в даному будинку більше двох років. Їй невідоме місце їх проживання чи перебування. На даний час вона не має можливості повною мірою розпоряджатися своїм майном, зокрема здійснити продаж нерухомого майна. Крім того, вона має необхідність оформлення субсидії, так як оплачувати комунальні послуги в повному обсязі вона не має коштів, а дохід сім`ї береться в залежності від кількості зареєстрованих осіб.

Ухвалою суду від 24.07.2023р. провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.08.2023 р. підготовче провадження у вказаній справі було закрито, і справу призначено до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик до суду та допит свідків.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили обставини, викладені в ньому, зокрема позивач пояснила, що старший син вже як 10 років проживає за кордоном, а молодший після навчання поїхав проживати в Київ, в м. Лохвицю вони не приїжджають, а з чоловіком вони вже як два роки разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, хоча шлюб ще офіційно не розірвано. На даний час вона проживає в сестри і хоче продати будинок, а для цього треба зняти з реєстрації чоловіка та синів.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, в силу положень п. 4 ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відзиву не подавали, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи з їх обов`язковою участю не надавали.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, доходить таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Договору дарування, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9,10).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Лохвицької міської ради № 720 від 05.07.2023р., ОСОБА_1 дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 , за даною адресою також зареєстровані: чоловік ОСОБА_2 , 1971 року народження; син ОСОБА_3 , 1996 року народження; син ОСОБА_4 , 1989 року народження (а.с. 11).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.07.2023р., встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . За місцем офіційної реєстрації проживає лише ОСОБА_1 . Її чоловік та сини понад два роки за місцем офіційної реєстрації не проживають (а.с.12).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєструвала 24.02.1989 року шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 1, прізвище після укладення шлюбу дружини " ОСОБА_5 ", а її дошлюбним прізвищем було прізвище " ОСОБА_6 " (а.с.13).

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що їх батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає в м. Лохвиця, на тій же вулиці, де знаходиться будинок позивачки, по сусідству. Її сини в м. Лохвиця вже тривалий час не проживають: ОСОБА_8 років з десять, а ОСОБА_9 - після закінчення технікуму в м. Заводське поїхав в м. Київ, де саме він зараз їй не відомо. А з чоловіком ОСОБА_1 вже років два спільно не проживає.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він знає і позивача, і відповідачів, є друзями, позивач два роки як з чоловіком не проживають. Вона пустила квартирантів у будинок. Її сини також в м. Лохвиця не проживають.

Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про право користування житлом. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 405 ЦК України, на які посилається і позивач обґрунтовуючи позовні вимоги.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено можливість зняття особи з реєстрації проживання на підставі заяви особи та рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Права власника житлового будинку визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).

Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цієї особи в судовому порядку такою, що втратила права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14 вересня 2023 р.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота