Справа № 161/2838/23
Провадження № 2/161/1567/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями і бездіяльністю органів досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного Управління Національної поліції (далі ГУНП) у Волинській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями і бездіяльністю органів досудового розслідування.

Свої вимоги, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що за його заявою від 17.04.2019 року про вчинення щодо нього злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, було відкрито кримінальне провадження. Досудове розслідування у кримінальному провадження №0000273 від 17.04.2019 року здійснювалось слідчими СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області та в подальшому неодноразово передавалось до ГУНП у Волинській області.

Вказує, що порушенням його прав є невиправдана тяганина при здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, бездіяльність уповноважених осіб органів дізнання та слідства, не виконання вказівок слідчого судді та неефективному проведенні досудового розслідування, що підтверджується відповідними ухвалами слідчих суддів щодо зобов`язань органу досудового розслідування вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000273 від 17.04.2019 року.

Зазначає, що через тривалу бездіяльність органів досудового розслідування відчув зневагу і розчарування в дієвості закону та працівників ГУНП у Волинській області, а через неодноразове звернення до суду із скаргами на дії та бездіяльність відповідних органів, яким його скарги були задоволені, а відтак, мали б спонукати відповідача діяти на підставі та в межах повноважень наданих Конституцією України та відповідними законами, і не зробили цього, а його негативні емоції досягли рівня страждання та приниження, які заподіюють моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з ГУНП у Волинській області відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. завданої бездіяльністю органів досудового розслідування.

Відповідач ГУНП у Волинській області у відзиві зазначає, що згідно норм закону, необхідною умовою для стягнення моральної шкоди є доведення позивачем факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Вважає, що позивач не довів обставин щодо незаконності рішень, дій чи бездіяльності відповідача, що свідчить про відсутність трьох складових, за яких можливе виникнення права на відшкодування моральної шкоди.

Крім того, вказує, що притягнення слідчого та/або керівника слідчого органу, а також процесуального керівника у кримінальному провадженні до цивільної відповідальності за кожне прийняте процесуальне рішення, з якими не погоджується сторона кримінального провадження, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Просить суд, відмовити в задоволенні позову.

Відповідач Державне казначейство України у відзиві посилається на те, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових чи службових осіб. При цьому факт неправомірності прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності відповідачами, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Вказують, що позивачем не надано достатніх та переконливих доказів, які б стверджували факт спричинення моральної шкоди. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Тобто відповідачем у зазначених категоріях справ є держава Україна, а не посадова особа, орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом.

Отже, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи, шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Таким чином, обов`язок щодо відшкодування шкоди настає при одночасному існування усіх вищезазначених обставин, які повинні бути з`ясовані судом.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, за №0000273 від 17.04.2019 року, а саме розслідуванням перевіряється версія про те, що в ніч на 17.04.2019 року в с. Льотчине Володимир-Волинського району, невстановлена особа, керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом віджиму метало пластикових дверей, проникла в будинок, звідки таємно викрала належні ОСОБА_1 телевізор Соні та два електрообігрівачі, внаслідок чого спричинила потерпілому майнову шкоду на загальну суму 10000 грн. (а.с. 9). Досудове розслідування у кримінальному провадження №0000273 від 17.04.2019 року здійснюється слідчими СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до слідчих суддів Володимир-Волинського міського суду із скаргами на бездіяльність слідчих, зокрема: ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10.11.2020 року, скаргу позивача задоволено, зобов`язано керівника органу досудового розслідування надати для ознайомлення потерпілому ОСОБА_1 матеріали кримінального провадження за №0000273 від 17.04.2019 року (а.с. 9).

Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.12.2020 року, скаргу позивача задоволено, постанову слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області Ольшевського Р.І. від 17.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000273 від 17.04.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України скасовано (а.с. 12-13).

Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.11.2021 року, скаргу позивача задоволено, визнано бездіяльність слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області Ольшевського Р.І. під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000273 від 17.04.2019 року, яка полягає у невиконанні процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема у несвоєчасному та не повною мірою виконанні вказівок слідчого судді та неефективному проведенні досудового розслідування (а.с. 10-11).

Звертаючись до суду із вищевказаним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що через неправомірні дії слідчих, що виразились у неефективному та тривалому досудовому розслідуванні в кримінальному провадженні №0000273 від 17.04.2019 року, винесених процесуальних рішень органами досудового розслідування, що в подальшому скасовані судом, призвели до неабияких моральних страждань, а тому наявний причинно-наслідковий зв`язком між діями відповідача ГУНП у Волинській області та заподіяною шкодою, розмір якої він оцінює у 50000 грн.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 303 КПК України на стадії досудового провадження можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

За частиною другою статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Водночас, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №757/20989/18 від 14.02.2020 року.

Разом з тим, частиною першою статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Фактично, у даній справі, доводи позивача зводяться до незгоди з процесуальними діями слідчого, бездіяльності останнього та строками провадження у кримінальному провадженні №0000273 від 17.04.2019 року.

Однак, сам факт зобов`язань вищевказаними ухвалами суду вчинити певні дії слідчому органу досудового розслідування, на думку суду, не свідчить про протиправність дій органів поліції та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені відповідними судовими рішеннями.

Сама лише незгода позивача із прийнятими процесуальними рішеннями органу поліції, які були ним оскаржені, в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Разом з тим, наявність будь-якого стресового стану, пов`язаного із строком розгляду кримінальних проваджень, що спричинило душевні хвилювання чи погіршення здоров`я, ОСОБА_1 також належним чином не підтверджено.

Відтак, суд вважає, що позивач належним чином не довів сам факт заподіяння йому моральної шкоди та наявність будь-якого причинно-наслідкового зв`язку із неправомірними діями органів досудового розслідування в ході здійснення кримінального провадження.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.56 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 1167, 1172, 1173, 1174, 1176, 1177 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями і бездіяльністю органів досудового розслідування.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління національної поліції у Волинській області, , адреса місцезнаходження: 43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 11.

Відповідач Державна казначейська служба України, код ЄДРПОУ - 37567646, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк