Справа №: 343/710/22
Провадження №: 2/0343/67/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано -Франківської області в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції з представником відповідача цивільну справу № 343/710/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю: представника позивача - адвоката Воробця Р.М.,

представника відповідача - адвоката Гедзика В.М.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 155858,00 гривень, витрати на оплату здійснення експертного автотоварознавчого дослідження на суму 1015,20 гривень, а також витрати, пов`язані з оплатою судового збору, та витрати на правову допомогу в сумі 19200,00 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві особистої власності належить автомобіль марки «ВМW 520D», д.н.з. НОМЕР_1 .

20 січня 2022 року об 11 годині 43 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Меrsedes ML», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Д.Галицького в м. Долині Івано-Франківської області на перехресті з вул. Чкалова та вул. Новичка при виконанні маневру обгону, не впевнившись в безпечності виконання цього маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з керованим ним автомобілем, який рухався попереду в попутньому напрямку та в цей час виконував маневр повороту на вул. Чкалова. Внаслідок грубого порушення відповідачем Правил дорожнього руху сталось зіткнення транспортних засобів, у зв`язку з чим належний йому автомобіль отримав значні пошкодження.

У зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою 05.02.2022 слідчим відділенням відділення поліції № 1 Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

09 квітня 2022 року в кримінальному провадженні винесено постанову про закриття вказаного провадження.

Згідно з постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2022, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП. Судове рішення набрало законної сили 18 квітня 2022 року.

Таким чином, вина відповідача у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди повністю доведена.

Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_2 належний йому автомобіль зазнав значних пошкоджень.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-22/1391-АВ від 25.03.2022, вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого для дослідження КТЗ BMW 520D, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок завданих йому пошкоджень 20.01.2022 станом на 11.02.2022 становила 155858,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Крім того, відшкодуванню на його користь підлягають витрати на оплату здійснення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1015,20 гривень.

Представник відповідача - адвокат Гедзик В.М. подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до його довірителя про відшкодування матеріальної шкоди в результаті ДТП відмовити. Свою позицію мотивує тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УПСК» згідно з полісом обов`язкового страхування № АТ/0479040 за завдану шкоду майну на 130 000 грн, життю і здоров`ю - на 260000 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника (відповідача), який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, тому вимога позивача про стягнення суми збитків з межах ліміту цивільної відповідальності страховика є безпідставною, адже така сума повинна виплачуватись потерпілому виключно страховиком.

Позивачем заявлено до відшкодування збитки в сумі 155858 грн, яка визначена експертом як ринкова вартість автомобіля, оскільки в силу положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 від 24.11.2003, вартість ремонту з відповідного транспортного засобу перевищує його ринкову вартість (тобто вважається знищеним). Однак у п. 30.2 ст. 30 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди. Водночас в матеріалах позовної заяви відсутній висновок експерта оцінювача про вартість залишків відповідного авто, який залишається у власності позивача.

З приводу заявленої до відшкодування суми витрат позивача на правову допомогу, то за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Верховний Суд наголошує, що належними доказами витрат на правову допомогу є наявність, в тому числі, документів про оплату наданих послуг (квитанції, чеки платіжні доручення, тощо) та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

За змістом Договору про надання правової допомоги (п. 4), оплата в сумі 12000 грн проводиться клієнтом в день підписання договору (21.01.2022). Водночас в матеріалах позовної заяви відсутній будь-який платіжний документ, який підтверджує факт такої оплати, як і відсутній детальний опис робіт із зазначенням витраченого адвокатом часу по кожному із видів робіт, що позбавляє іншу сторону можливості спростовувати неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на викладене, доводи позивача є безпідставними, такими що не відповідають нормам матеріального права, а отже не підлягають до задоволення.

Представник позивача - адвокат Воробець В.М. подав відповідь на відзив, в якій вказав на безпідставність та необгрунтованість заперечень відповідача, оскільки згідно зі ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі. У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Його довірителю не було відомо про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УПСК». Після скоєного останній залишив місце ДТП. ОСОБА_2 не повідомив страховика про подію в установленому законом порядку, що передбачено ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому страхова компанія ПрАТ «УПСК» не може бути залучена заінтересованою особою.

Посилання сторони відповідача на те, що збитки в розмірі 155858 гривень є надуманими і не відповідають дійсності, не заслуговують на увагу, оскільки розмір збитку, який завданий власнику наданого для дослідження КТЗ BMW 520D, н.з. НОМЕР_1 , визначений висновком експерта № СЕ-19/109-22/1391-АВ від 25.03.2022 на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів з відповідними змінами. Згідно із абз. 2 п.8.2 цієї Методики, вартість матеріального збитку, визначається як сума відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля та величини втрати товарної цінності. В той же час середня ринкова вартість вказаного автомобіля, згідно з даними сайту Авто РІА в Україні, сягає в межах 210000 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, про що також подав і письмову заяву, в якій просив розгляд справи закінчувати у його відсутності та відсутності його довірителя.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в заявленій редакції, з мотивів, викладених у відзиві на позов, а розгляд справи завершувати у їх відсутності, про що подав відповідну заяву.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 06.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

07 червня 2022 року від представника відповідача поступили заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та клопотання відкладення судового розгляду, які задоволені.

28 червня 2022 року представник відповідача подав відзив на позов, а 06 липня 2022 року представник позивача - відповідь на відзив та заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності та відсутності позивача.

06 липня 2022 року представник відповідача скерував на електронну адресу суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі відповідача та його представника.

Ухвалою суду від 06.07.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

22 липня 2022 року від представника відповідача на електронну адресу суду поступило клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 22.07.2022 задоволено.

В судових засіданнях 17.10.2022 та 15.11.2022 за клопотаннями відповідно сторони позивача та сторони відповідача у судових засіданнях оголошувалися перерви, в тому числі з метою можливого врегулювання даного спору.

14 грудня 2022 року від представників сторін поступили клопотання про розгляд справи без їх участі, в яких представник позивача позов підтримав, просив задовольнити, а представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою від 26.12.2022 суд постановив повернутися до з`ясування обставин у справі з метою перевірки чи виник у страховика обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи мало місце звернення до страхової компанії, отримання відмови у виплаті.

Протокольними ухвалами суду від 13.02.2023 та 03.03.2023 до матеріалів справи долучено докази звернення до стахової компанії та відповіді з останньої.

24 березня 2023 року від представника позивача поступила заява про відкладення судового засідання.

26 квітня 2023 року від представників сторін поступили заяви про закінчення розгляду справи за їх відсутності, у яких вони свої вимоги та заперечення підтримали.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 09.04.2022, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000032 від 05.02.2022 за фактом ДТП, яке мало місце 20.01.2022 приблизно о 12:40 год за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (а.с. 5).

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2022, яка набрала законної сили 18.04.2022, встановлено, що ОСОБА_2 20 січня 2022 року о 11:43 год в м. Долина на перехресті вул. Д.Галицького, Чекалова, Новичка, керував автомобілем Мерседес МL, д.н.з. НОМЕР_2 , та при виконанні обгону, не впевнившись в безпечності, скоїв зіткнення з автомобілем BMW 520D, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався попутно і повертав ліворуч на вул. Чекалова. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після скоєного водій залишив місце ДТП. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.10а та п.14.6а ПДР України. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-2 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн (а.с. 6-7).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки «ВМW 520D», д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 10).

Як слідує з висновку експерта № СЕ-19/109-22/1391-АВ від 25.03.2022, на дослідження було надано заяву ОСОБА_1 з проханням проведення експертизи та автомобіль ВМW 520, р.н. НОМЕР_1 . Вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ BMW 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок завданих йому пошкоджень 20.01.2022 станом на 11.02.2022 становила 155858,00 гривень. Зі змісту висновку вбачається, що на підставі проведених досліджень і розрахунків ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля BMW 520, 2002 року виготовлення, станом на 20.01.2022 з врахуванням особливостей його стану на вказаний момент часу, які можна було встановити автотоварознавчими методами, становила 155858,00 грн. Віртість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження станом на 11.02.2022 визначається у розмірі 456564,91 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту більша від ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження, від якого визначається збиток, вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент ДТП (а.с. 12-29).

На підтвердження здійснення оплати за проведення вказаного експертного дослідження позивач долучив квитанцію № 0.0..1 від 25.03.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив на рахунок НДЕКЦ при УМВС в Івано-Франківській області 1015,20 гривень (а.с. 30).

Згідно із полісом № АТ/0479040 загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність ОСОБА_2 застрахована за договором, строк дії якого з 19.05.2021 до 18.05.2022, страховиком ПрАТ "УПСК". Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану життю та здоров`ю - 260000 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 130000 гривень. Розмір франчизи - 0 грн. Забезпечений ТЗ - «Меrsedes-Вenz ML350», тип В 4, н.з. НОМЕР_2 (а.с. 56).

19 січня 2023 року ОСОБА_1 направив до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" заяву про виплату страхового відшкодування з додатками (копіями паспорта, висновку експерта та страхового полісу), в якій просив виплатити йому страхове відшкодування в розмірі 155858 грн у зв`язку з настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.01.2022 в м. Долина, пов`язаного з цивільною відповідальністю страхувальника ОСОБА_2 та заподіяною ним шкодою його майну - пошкодження автомобіля BMW 520D, р.н. НОМЕР_1 , на підставі полісу про страхове відшкодування серії АТ № 0479040 від 19.05.2021 (а.с. 99, 100-102).

З долученої до матеріалів справи відповіді зі страхової компанії за вих. № 0268/18 від 03.02.2023 вбачається, що департамент врегулювання збитків ПрАТ "УПСК" розглянув пакет документів щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок ДТП, яка трапилась 20.01.2022 за участю автомобіля марки "BMW 520D", р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки "Mercedes-Benz ML350", р.н. НОМЕР_2 , та рекомендував звернутися до ПрАТ "УПСК" для отримання необхідних консультацій (а.с. 107).

Оцінка суду:

взявши до уваги пояснення та письмові заяви сторін, дослідивши докази, які надані ними на обгрунтування їх вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктами 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та для інших осіб.

Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України врегульовано правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2022 року об 11 годині 43 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Меrsedes ML», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Д.Галицького в м. Долині Івано-Франківської області на перехресті з вул. Чкалова та вул. Новичка при виконанні маневру обгону, не впевнившись в безпечності виконання цього маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з керованим ОСОБА_1 автомобілем марки "BMW 520D", д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався попереду в попутньому напрямку та в цей час виконував маневр повороту на вул. Чкалова, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Меrsedes ML», д.н.з. НОМЕР_2 . Вказані факти встановлені постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2022, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні у тому числі адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а тому не потребують доказування при розгляді даної справи в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Тобто, в даному випадку особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа, а саме відповідач ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Меrsedes ML», д.н.з. НОМЕР_2 , на законній підставі та є безпосереднім заподіювачем шкоди та винною особою у вчиненні ДТП.

Власником ж автомобіля "BMW 520D", д.н.з. НОМЕР_1 , який був пошкоджений в результаті вищевказаної ДТП, є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути тільки з ОСОБА_2 , як з винуватця ДТП, на його користь матеріальну шкоду в розмірі 155858,00 гривень, посилаючись на вимоги ст. 1166 ЦК України.

За змістом вказаної норми, шкода підлягає відшкодуванню, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено вище, на час події, яка мала місце 20.01.2022, цивільна відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «УПСК», за завдану шкоду майну на суму 130000 гривень, що описано вище.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 звернула увагу на те, що "внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, чи якщо страхових не має обов`язку здійснити страхове відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Тому висновок суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим.

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

З огляду на зазначене, уточнення правових позицій, висловлених у пунктах 149, 150 цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про альтернативне право потерпілого в цій справі обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування".

Крім того, Велика Палата вказала й на те, що "покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів")".

Вказане вище спростовує твердження сторони позивача про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди тільки за рахунок відповідача. Незважаючи на те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, позивач, дізнавшись про застраховану відповідальність ОСОБА_2 під час підготовчого провадження будь-яких клопотань з приводу залучення як співвідповідача страхової компанії не заявляв. Не скористався він правом на повернення до стадії підготовчого провадження та залучення співвідповідача ПрАТ "УПСК" і після поновлення провадження у справі задля з`ясування обставин щодо виникнення обов`язку з відшкодування шкоди у страховика.

З огляду на зазначене, суд вважає помилковим висновок позивача про його альтернативне право, як потерпілого, обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування та заявлення такої тільки до винуватця ДТП.

Встановлення того, що позов заявлений до неналежного відповідача чи що не залучені всі відповідачі, які повинні відповідати за позовом, за відсутності визначених процесуальних підстав для його заміни на належного чи залучення співвідповідача, що має місце в даній справі, є підставою для відмови в позові. Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП, в межах суми страхового відшкодування слід відмовити.

З огляду на вищевказане, суд розглядає позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2 за мінусом суми страховоного відшкодування.

Вищеописаним висновком експерта № СЕ-19/109-22/1391-АВ від 25.03.2022 встановлено вартість матерільного збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ, розмір якого 155858 гривень. При цьому вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля, яка складає 456564,91 грн, більша від ринкової його вартості на момент пошкодження, яка становила 155858,00 грн.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п. 30.2 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження є економічно необгрунтованим, тому що перевищує ринкову вартість транспортного засобу, виходячи з положень ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір завданого позивачу матеріального збитку слід розраховувати як різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Такі висновки відповідають і позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №752/16797/14-ц.

Однак, зі змісту вищеописаного висновку експерта № СЕ-19/109-22/1391-АВ від 25.03.2022 вбачається, що ініціатор проведення судової експертизи транспортного засобу на вирішення дослідження поставив тільки питання вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки BMW 520, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкоджень, отриманих 20.01.2022 станом на момент дослідження. А, згідно з визначенням, яке міститься в дослідницькій частині висновку експерта, вартість матеріального збитку (реальні збитки з технічної точки зору) - визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з врахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Інших питань, в тому числі встановлення різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, експерту не ставилось, як і не досліджувалося залишкова вартість автомобіля після ДТП, а суд не є експертом та не володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування вказаних обставин. Будь-яких клопотань з приводу цього в судовому засіданні також не заявлялося, хоча ухвалення законного й обґрунтованого рішення у справі є неможливим без визначення відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду,

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що ремонт автомобіля позивача є економічно необгрунтованим, тому вважається знищеним, зважаючи на відсутність доказів визначеної різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо транспортної пригоди та неможливість встановити чи така охоплюється/не охоплюється лімітом відповідальності страховика, а, відтак, визначити розмір відшкодування, який повинен бути стягнутий з відповідача, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю позовних вимог в цій частині.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами:

відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач до стягнення з відповідача заявив 1015,20 грн витрат на оплату здійснення експертного автотоварознавчого дослідження, 1800 грн сплаченого судового збору та 19200 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Однак, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, тому в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, заявлені до стягнення судові витрати залишаються за позивачем.

Доказів понесення витрат відповідачем не надано, як і не заявлено про наявність таких.

На підставі викладеного, ст. 16, 22, 386, 979, 980, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 81, 82 ЦПК України, ст. 3, 22, 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Повний зміст рішення суду складено 27 квітня 2023 року.