Справа № 573/432/23
Номер провадження 2/573/112/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Свиргуненко Ю.М.,

за участю секретаря Федорченко Г.В.,

розглянувши в відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Річківської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позовної заяви

10 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Річківської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивача по лінії батька ОСОБА_2 . На підставі рішення 14 сесії Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області останній у приватну власність були передані земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,34 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,04 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 не завершила процедуру приватизації вказаних земельних ділянок, зокрема не отримала державні акти на землю та не зареєструвала їх. Спадщину після смерті останньої прийняв син та батько позивача - ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: шляхом догляду спірних земельних ділянок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Позивач прийняла спадщину після смерті останнього шляхом фактичного вступу в управління та володіння земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 . 31 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І. за заявою позивача заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 №153/2022, зареєстрована в спадковому реєстрі за №70476535. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали ОСОБА_2 , та які фактично успадкував ОСОБА_3 , позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 право на закінчення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0.34 га та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,04 га, переданих відповідно до рішення 14 сесії Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 28 липня 1993 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам» у приватну власність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 30 березня 2023 року відкрито провадження в справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 25 квітня 2023 року. У п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Цією ж ухвалою у приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І. витребувано копії спадкових справ відносно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 34).

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 54).

Представник відповідача - Річківської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Селищний голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні не заперечують (а. с. 56).

Частиною першою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову відсутні, отже суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні за наявними матеріалами,

У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білани Білопільського району Сумської області померла рідна баба позивача по лінії батька - ОСОБА_2 (а. с. 10, 13-14).

Відповідно до рішення 14 сесії Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 28 липня 1993 року, ОСОБА_2 передані в приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,34 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,04, розташовані на АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Розпорядженням Вирівського сільського голови №08 від 19 лютого 2016 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 (а. с. 16-17).

Рішенням виконавчого комітету Річківської сільської ради №06 від 17 січня 2023 року упорядковано адресу вищевказаних земельних ділянок: АДРЕСА_1 (а. с. 18).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 02 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені померлої виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався та не реєструвався. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_3 шляхом проживання та догляду за будинком і земельними ділянками (а. с. 20).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №72034949 та №72035038 від 04 квітня 2023 року, спадкова справа після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена, зареєстровані заповіти відсутні (а. с. 51).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Білани Білопільського району Сумської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі і на майно, яке останній фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Вирівської сільської ради Сумського району Сумської області від 02 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 один. Заповіт від імені померлого виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався та не реєструвався. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його донька ОСОБА_1 шляхом догляду за земельною ділянкою (а. с. 19).

31 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Бойко О.І. за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа №153/2022 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в Спадковому реєстрі за №69861176 (а. с. 21, 39-50, 52).

Постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І. від 31 жовтня 2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,34 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,04 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності за спадкодавця на це майно (а. с. 22).

Листом від 15 грудня 2022 року Річківська сільська рада Сумського району Сумської області повідомила позивача про те, що не уповноважена вирішувати питання переходу права на завершення приватизації земельних ділянок, наданих у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення Вирівської сільської ради «Про приватизацію земельних ділянок» (а. с. 23).

V. Норми права, застосовані судом

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Згідно з п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пунктах 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми ЦК УРСР, які діяли на той час.

Згідно з положеннями ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР 1960 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускалося прийняття спадщини під умовою або застереженням. Визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та (або) подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 548, ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР).

Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 18 червня 1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном могла бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Тобто, спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважався таким, що відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, що у разі, коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. 3.5 правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №14-652цс18, постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі №128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року в справі №723/1061/17.

VІ. Висновки суду

Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, поданих доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків.

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя розпочала процедуру отримання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,34 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,04 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення 14 сесії Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 28 липня 1993 року.

Оскільки на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не набула у визначеному законом порядку право власності на вказані земельні ділянки, то ці земельні ділянки як об`єкт права власності не увійшли до спадкової маси і на них у порядку спадкування не може бути набуте право власності. У такому випадку до спадкоємців у порядку спадкування переходять усі інші наявні у спадкодавця майнові права, в тому числі право на завершення розпочатої спадкодавцем при житті процедури приватизації вказаних земельних ділянок.

Спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 був син останньої та батько позивача - ОСОБА_3 , який фактично вступив в управління спадковим майном, тобто відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину.

Таким чином, до ОСОБА_3 як спадкоємця ОСОБА_2 за законом, перейшли усі права та обов`язки, що належали останній на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірних земельних ділянок та одержання правовстановлюючих документів на них.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Спадщину після його смерті приняла його донька та позивач в справі - ОСОБА_1 , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном та в подальшому за її заявою приватним нотаріусом була заведена спадкова справа

Отже, до ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 перейшло право на завершення приватизації земельних ділянок, яка була розпочата ОСОБА_2 та одержання правовстановлюючих документів на них.

Органами місцевого самоврядування позивачу відмовлено в завершенні процедури приватизації, розпочатої ОСОБА_2 .

Свої спадкові права позивач реалізувала, фактично вступивши в управління спадковим майном та звернувшись до нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи після смерті батька ОСОБА_3 , а тому, враховуючи відмову органу місцевого самоврядування в наданні права на завершення приватизації земельних ділянок, свої спадкові права вона може захистити і підтвердити лише у судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що право ОСОБА_1 порушене і підлягає захисту шляхом задоволення позову та визнання за позивачем права (набутого в порядку спадкування) на завершення розпочатої спадкодавцем за життя процедури приватизації земельних ділянок (набуття їх у власність).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст. ст. 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 1225 ЦК України, ст. ст. 81, 152, Перехідними положеннями Земельного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12-13, 76-78, 81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 до Річківської сільської ради Сумського району Сумської області, , юридична адреса: Сумська область, Сумський район, с. Річки, вул. Центральна, буд. 6 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,34 га та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,04, які були передані померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у приватну власність відповідно до рішення 14 сесії Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 28 липня 1993 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :