Справа № 496/656/14-ц
Провадження № 2/496/16/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути, як із солідарних боржників, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №5218234 від 06.02.2007 року та договором поруки №10-062 від 06.02.2007 року у загальному розмірі 79271,15 доларів США, еквівалент 8799,25 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту 50833,67 доларів США; заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом 28437,48 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором еквівалент 8799,25 доларів США, а також усі судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5218234, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 75580 доларів США зі сплатою 12,90 відсотків річних, строком повернення до 06.02.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №10-062, згідно умов якого останній зобов`язався перед кредитором відповідати за зобов`язання боржника, які випливають з кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. 12.03.2009 року між банком та відповідачкою ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, якою внесено зміни до п. 1.2. ст. 1, пп. 4.3.7. п. 4.3. ст. 4, п. 6.5. ст. 6, п. 6.6. ст. 6 вказаного кредитного договору. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши відповідачці ОСОБА_1 позичковий рахунок та надавши їй обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. В свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу ухилялась від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачувала банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимоги дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитом разом з відсотками за користування кредитом. 26.11.2013 року позивач направив на адресу відповідачки рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками за користуванням кредитом у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги у загальному розмірі 68703,55 доларів США, однак остання до цього часу вказану заборгованість не погасила. Станом на 08.01.2014 року заборгованість відповідачів перед банком з основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним становить 79271,15 доларів США, еквівалент 8799,25 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту 50833,67 доларів США; заборгованість за непогашеними відсоткам за користування кредитом 28437,48 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором еквівалент 8799,25 доларів США. Враховуючи те, що відповідачі до теперішнього часу зазначену суму заборгованості не сплатили, вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань останніми проігнорована, а тому ПАТ «Перший український міжнародний банк» змушений звернутись з даним позовом до суду.

В свою чергу відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою, уточнивши яку (том ІІ а.с.111-115), просять визнати недійсними кредитний договір №5218234 від 06.02.2007 року з доповненням від 12.03.2009 року, укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 , а також договір поруки №10-062 від 06.02.2007 року, укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 .

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 06.02.2007 року вона з сином ОСОБА_2 являлись співробітниками ТОВ «Надія», яке було офіційним дилером продукції AUDI AG в м. Одеса. Співзасновник та генеральний директор вказаного товариства ОСОБА_3 , діючи з метою отримання грошових коштів в банківських установах, користуючись довірою співробітників, шляхом подачі неправдивої інформації, виготовленої нею та фінансовим директором ОСОБА_4 , напротязі 2006-2008 рр. отримали в різних установах банків м. Одеса більш, ніж сто мільйонів гривень в різних валютах. Оформлення кредитних договорів відбувалось по наступній схемі. Спочатку складався з будь-яким із співробітників фіктивний договір на продаж автомобіля без наміру поставити в майбутньому автомобіль. Після цього, під цей договір керівництво ТОВ «Надія» перераховувало банку перший внесок, надавало завідомо неправдиву інформацію про розмір доходу співробітників (банками ця інформація не перевірялась, як не перевірялась інформація про наявність інших кредитів у ТОВ «Надія» і достатність активів у товариства, яке виступає в якості поручителя). У зв`язку з тим, що автомобіль за кредитним договором не надавався, в силу чого не міг бути предметом застави і застрахованим, під час оформлення кредитного договору укладався договір застави майнових прав на автомобіль без індивідуальних ознак, тобто на міфічний автомобіль. Далі, ТОВ «Надія» після сплати частини кредиту припиняло виплати. З метою забезпечення виконання договірних зобов`язань, ТОВ «Надія» укладало з банками договори поруки, в яких зобов`язувалось сплатити всю суму кредиту по першій вимозі банку разом з пенею та штрафними санкціями. Аналогічно, від самого початку, з такою ж ціллю і по такій самій схемі було укладено кредитний договір з ПАТ «ПУМБ» на її ( ОСОБА_1 ) ім`я. З метою приховання факту не надання їй автомобіля, 06.02.2007 року було укладено договір відповідального зберігання міфічного автомобіля, нібито переданого нею на відповідальне зберігання в ТОВ «Надія», який представник банку підписав, не переконавшись у наявності автомобіля. Через два роки, з метою приховати уявну угоду, укладену між банком та ТОВ «Надія», спрямовану на отримання останнім грошових коштів на власні потреби, ТОВ «Надія» оформило без її ( ОСОБА_1 ) відома і згоди техпаспорт на її ім`я на автомобіль AUDI А5 легковий купе, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 . Крім того був оформлений договір застави вже на цей автомобіль. Сам техпаспорт їй ніхто не видавав, хто і коли його оформив їй невідомо, про його наявність вона дізналась з матеріалів справи. Вказаний в техпаспорті автомобіль їй також ніхто не передавав. Автомобіль, вказаний в договорі застави, який належить, нібито, їй, фактично залишався у власності ТОВ «Надія» і користувався ним, як службовим, один з керівників товариства ОСОБА_5 . Ніяких довіреностей на право керування вказаним автомобілем вона ніколи не давала, акту приймання-передачі автомобіля не існує. Факт неотримання нею автомобіля за кредитним договором підтверджується також тим, що автомобіль, вказаний в договорі застави, який належить, нібито, їй, фактично завжди знаходився у власності ТОВ «Надія», та в подальшому був проданий невідомо коли, ким і яким чином, але не нею. Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 вказує, що всі документи, пов`язані з оспорюванням кредитного договору, вона підписувала, так як ОСОБА_3 заявила, що в противному випадку вона буде звільнена з роботи. Їй залишався рік до пенсії, вона боялась, що не зможе нікуди влаштуватись на роботу і змушена була їх підписати. ОСОБА_3 завірила її, що якщо вона таким чином допоможе товариству, то її не звільнять з роботи, а всі зобов`язання по виплаті кредиту візьме на себе ТОВ «Надія». Її волевиявлення не було направлено ні на отримання кредиту з метою придбання автомобіля, ні на саме придбання автомобіля. Вона повністю довіряла ОСОБА_3 , яка створила в колективі атмосферу беззастережного підпорядкування, та вважала, що підписавши кредитний договір, вона допоможе товариству та не сумнівалась в тому, що саме товариство буде погашати кредит, а вона зможе допрацювати до пенсії. Вона особисто ніколи і ніяких грошей по оспорюваному кредитному договору не отримувала і банку не виплачувала. У даному випадку, реальними учасниками угоди по оспорюваному кредитному договору були ПАТ «ПУМБ» - кредитор та ТОВ «Надія» - отримувач кредиту і поручитель із зобов`язанням повернути кредит з урахуванням штрафу та пені. Фактично, вказана угода була укладена з метою видачі банком кредитних коштів ТОВ «Надія» для виробничих потреб і ця угода являється для них реальною. Для неї ж ця угода носила формальний характер. Її внутрішня воля була направлена на можливість допрацювати до пенсії. Таким чином угода на отримання грошових коштів по кредитному договору №5218234 від 06.02.2007 року в сумі 75580 доларів США, укладена між нею та ПАТ «ПУМБ», являється уявною, укладеною під впливом психологічного тиску на неї з боку генерального директора ТОВ «Надія» ОСОБА_3 , в силу чого є недійсною.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовує тим, що на підтвердження законності видачі кредиту, до позовної заяви ПАТ «ПУМБ» додав договір поруки №10-062 від 06.02.2007 року, укладений нібито між банком та ним, як поручителем за свою матір ОСОБА_1 в частині виконання зобов`язань по кредитному договору №5218234 від 06.02.2007 року. Водночас, він ніколи не підписував договір поруки. Підпис у договорі являється підробкою його підпису періоду 1997-1998 рр. Більш того, він ніколи не був в ПАТ «ПУМБ» і не знав, де він знаходиться. Хто підписав замість нього договір поруки він не знає. Він гадає, що документи були надані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а наданню правомірності його підпису слугував підпис ведучого спеціаліста банку ОСОБА_6 про те, що саме він своїм підписом завірив справжність наданих документів. Даний запис не відповідає дійсності, так як він не був в банку, не зустрічався зі ОСОБА_6 , не передавав їй жодних документів, і підпис на ксерокопії паспорту, який засвідчує його справжність, від його імені також підроблений. Таким чином, завідомо підроблений договір поруки №10-062 від 06.02.2007 року, укладений з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ним та ПАТ «ПУМБ» являється фіктивним, так як у ньому усі його підписи підроблені.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом на своїх позовних вимогах наполягав, після оголошення перерви до судового засідання не з`явився, про те в матеріалах справи наявна заява в якій він на позовних вимогах наполягав і просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, а на зустрічному позові наполягали, після оголошення перерви до судового засідання не з`явились, але подали до суду заяви, в яких просили відмовити ПАТ «ПУМБ» в задоволенні позовних вимог, зустрічну позовну заяву задовольнити у повному обсязі та слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява ПАТ «ПУМБ» задоволенню не підлягає, тоді як зустрічна позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі- продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В свою чергу, покупець, відповідно до частини першої статті 691 ЦК України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі- продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2007 року між покупцем ОСОБА_1 та продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» офіційним дилером продукції Audi AG в особі Генерального директора Гура О.Г. було укладено договір №2007003, згідно умов якого продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно від продавця (надалі Автомобіль), зазначене у Додатку 1 до цього Договору, та сплатити останньому грошові суми, які передбачені розділами 2 та 5 цього договору (том І а.с.204-208).

В свою чергу, розділами 2 та 5 договору №2007003 від 12.01.2007 року встановлено, що вартість автомобіля складає 423875 грн 00 коп., ПДВ 20%: 84775 грн, а всього загальна вартість 508650 грн. Зазначена сума станом на 12.01.2007 року складає в еквіваленті 77575 Євро. Покупець зобов`язується сплатити вказану суму.

Умови здійснення сплати: суму передплати, яка складає 25% вартості автомобіля і дорівнює 105968,75 грн, ПДВ 20%: 21193,75 грн, а всього 127162,50 грн покупець сплачує згідно виставленого рахунка. Зазначена сума станом на 12.01.2007 року складає в еквіваленті 19393 Євро. Суму передплати, яка складає 75% вартості автомобіля і дорівнює 317906,25 грн, ПДВ 20%: 63581,25 грн, а всього 381487,50 грн покупець сплачує протягом 2-ох банківських днів після письмового повідомлення продавця про виготовлення автомобіля на заводі-виробнику у Німеччині. Зазначена сума станом на 12.01.2007 року складає в еквіваленті 58182 Євро. Усі платежі мають бути здійснені банківським переказом на розрахунковий рахунок або готівкою до каси підприємства продавця.

З додатку №1 до договору №2007003 від 12.01.2007 року вбачається, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві автомобіль марки Audi, модель А6 Lim. Quattro, двигун НОМЕР_2 , кольору «Чорний Фантом» (том І а.с.209).

17.01.2007 року ОСОБА_1 звернулась до філії ПУМБ у м. Одесі з попередньою заявкою на отримання кредиту в доларовому еквіваленті цільове використання якого: придбання нового автомобіля марки Аudi, модель А6, вартістю 580650 грн. Продавцем автомобіля є ТОВ «Надія». Частина вартості автомобіля, яка сплачується клієнтом за власний рахунок: 127160,0 грн. Строк кредитування 84 місяці (том І а.с.224).

22.01.2007 року ОСОБА_1 , на виконання умов п. 5.1.1. розділу 5 договору №2007003 від 12.01.2007 року, внесла до ТОВ «Надія» передоплату за автомобіль Ауді А6 в сумі 127162,50 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №19, виданою ТОВ «Надія» (том І а.с.203).

26.01.2007 року ОСОБА_1 звернулась до філії ПУМБ у м. Одесі з анкетою-заявою на видачу кредиту для придбання транспортного засобу марки А6 у продавця ТОВ «Надія» вартістю 75655 доларів США, яка 29.01.2007 року була узгоджена кредитною комісією філії банка (том І а.с.218-219, 220-221, 222-223).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

06.02.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5218234, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 75580 доларів США, зі сплатою 12,90 відсотків річних, строком повернення до 06.02.2014 року (том І а.с.26-34).

Згідно п. 1.2. кредитного договору цільове призначення кредиту для оплати частини вартості автомобіля AUDI А6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, кольору «Чорний Фантом», що придбається у ТОВ «Надія», згідно договору №2007003 від 12.01.2007 року.

Пунктом 3.2.1. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку №1, який підписується Сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, цього ж дня між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Надія», а також ОСОБА_2 були укладені договори поруки №10-062 та №10-063 відповідно (том І а.с.43-49, а.с.164-170).

У відповідності до п. 1.2. договорів поруки Поручителі відповідають перед Кредитором за виконання Зобов`язання Боржником в повному обсязі. Поручителі відповідають в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки.

Згідно з умовами договорів поруки Порукою забезпечується виконання наступних Зобов`язань Боржника перед Кредитором, зокрема, зобов`язань, що випливають з кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, цього ж дня між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави №10-065 (майнових прав та майна, що стане власністю Заставодавця в майбутньому) (том І а.с.153-163).

Згідно з пп. 1.2.1. п. 1.2. ст. 1 договору застави заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання Заставодавця перед Заставодержателем, що випливає з укладеного між ними кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього.

Пунктом 2.1. договору застави встановлено, що Заставодавець, з метою забезпечення належного виконання Основного Зобов`язання, зазначеного в ст. 1 цього Договору, передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому Договорі, майнові права та майно, що стане власністю Заставодавця в майбутньому, а саме: майнове право Заставодавця право вимагати від ТОВ «Надія» на підставі договору №2007003 від 12.01.2007 року (зі всіма додатками та змінами до нього) поставки майна, сплати неустойки та повернення сплачених Заставодавцем за майно грошових коштів, а саме, зокрема, право вимагати поставки майна автомобіля AUDI A6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, колір «Чорний Фантом», комплектація якого визначена в Додатку №1 до Контракту, а також усіх інших додаткових (специфікаціях), що будуть укладені в рамках умов Контракту.

03.03.2007 року відомості про заставу рухомого майна заставною вартістю 508650 грн, згідно з переліком п. 2.1 договору застави майнових прав №10-065 від 06.02.2007 року були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом №11492369 (том І а.с.186).

У зв`язку із придбанням ОСОБА_1 легкового автомобіля у ТОВ «Надія» на підставі договору №2007003 від 12.01.2007 року, з використанням кредитних коштів, наданих їй Банком, 06.02.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено договір відповідального зберігання (том І а.с.187-188).

Відповідно до пп. 1.1., 1.2. договору відповідального зберігання, метою укладення цього Договору є забезпечення виконання зобов`язань Клієнта перед Замовником за Кредитним договором щодо передачі легкового автомобіля AUDI A6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, колір «Чорний Фантом», та усіх його приналежностей, набутих Клієнтом на підставі Контракту, в заставу Замовнику та страхування Автомобіля в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором. За цим Договором Зберігач зобов`язується зберігати Автомобіль протягом строку, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно акту прийому-передачі Автомобіля на зберігання від 06.02.2007 року, ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Надія» прийняло на строкове платне зберігання легковий автомобіль AUDI A6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, колір «Чорний Фантом» в комплектації, відповідно до умов Договору №2007003 від 12.01.2007 року про купівлю-продаж автомобіля (том І а.с.189). Вказаний акт підписано керуючим філії ПУМБ в м. Одесі ОСОБА_7 , генеральним директором ТОВ «Надія» Гура О.Г. та ОСОБА_1 . Сторони підтвердили, що оглянути Автомобіль та що його передано на зберігання в належності стані.

З акту повернення Автомобіля зі зберігання, який є додатком 2 до договору відповідального зберігання, вбачається, що ТОВ «Надія» передало, а ОСОБА_1 прийняла зі зберігання вищевказаний автомобіль (том І а.с.190). Однак, даний акт суд до уваги не приймає, оскільки він не містить ані дати, ані підписів сторін.

Водночас, як вбачається з матеріалів кредитної справи, автомобіль AUDI A6 Iangversion quattro, номер кузова НОМЕР_3 , двигун НОМЕР_4 , який ОСОБА_1 мала придбати за кредитним договором та передати в заставу банку надійшов до ТОВ «Надія» з технічними несправностями, у зв`язку з чим його було відправлено на завод виробника на доопрацювання до Німеччини, про що свідчать акт прийому-передачі від 12.06.2007 року, складений представниками ЗАТ «Автомобільна група «ВИПОС» Татаренко Д.В. та ТОВ «Надія» ОСОБА_5 та лист за підписами технічного та фінансового директорів ТОВ «Надія» на ім`я керуючого відділу ПУМБ в м. Одесі №197/5 від 10.08.2007 року (том І а.с.196, 195). У цьому ж листі технічний та фінансовий директори ТОВ «Надія» ОСОБА_8 та ОСОБА_4 гарантували керуючому відділом ПУМБ в м. Одесі ОСОБА_7 здійснити постачання автомобіля після усунення всіх дефектів. Попередні дані по строку поставки 43 тиждень 2007 року. У зв`язку з цим зазначили, що строк дії договору №2007003 від 12.01.2007 року продовжено до 10.12.2007 року.

Таким чином із вищевикладеного вбачається, що станом на 10.08.2007 року автомобіль марки AUDI моделі А6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, кольору «Чорний Фантом», який ОСОБА_1 мала придбати у ТОВ «Надія» згідно договору №2007003 від 12.01.2007 року, та на придбання якого вона 06.02.2007 року отримала в ЗАТ «Перший український міжнародний банк» в кредит грошові кошти у розмірі 75580 доларів США, на строковому платному зберіганні в ТОВ «Надія», згідно акту прийому-передачі Автомобіля на зберігання від 06.02.2007 року, не знаходився і відповідно ОСОБА_1 не передавався.

Більш того, відповідно до довідки ТОВ «ЗС ГРУПП» Ауді центру в м. Одесі та доданих до неї роздруківок екрану з бази даних по номеру кузова (том ІІ а.с.214, 215, 216), автомобіля Aуді A6 Iangversion НОМЕР_5 , згідно електронного довідника заводу виробника, Elsa Pro і каталогу запасних частин ЕТКА не існує. Цьому номеру кузова, згідно бази даних Elsa Pro, належить інша модель автомобіля, а саме Ауді S3 quattro. Даний автомобіль був виготовлений на заводі Audi AG 27.03.2007 року і згідно бази даних переданий клієнту 06.07.2007 року. Цей автомобіль виготовлений під замовлення в індивідуальній комплектації Audi Sport/Quattro GmbH. Згідно бази клієнтських заявок ТОВ «ЗС ГРУПП», власник автомобіля ОСОБА_9 .

25.12.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Надія» було укладено додаткову угоду №1 до Договору №2007003 від 12.01.2007 року, якою були внесені зміни до Договору №2007003 від 12.01.2007 року та додатку до нього, зокрема, змінена вартість автомобіля та його модель (том І а.с.193-194).

Відповідно до п. 2.1 зазначеної додаткової угоди та додатку до неї вартість автомобіля складає 518220,01 грн, ПДВ 20%: 103644 грн, а всього 621864,01 грн. Станом на 25.12.2008 року зазначена сума складає в еквіваленті 57000 Євро. Модель автомобіля: Audi А5, двигун НОМЕР_2 , колір: синій «Топаз» перламутр Т6Т6.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 вбачається, що 08.01.2009 року на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано автомобіль марки AUDI моделі А5, тип: легковий купе, 2008 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_7 , об`єм двигуна 3197 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_8 (том І а.с.191).

25.02.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу №7327970, згідно умов якого Заставодавець з метою забезпечення повного виконання Основного зобов`язання, передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому Договорі, транспортний засіб: тип: легковий купе, марка: AUDI А5, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузову: НОМЕР_7 , об`єм двигуна 3197 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_8 , який належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданим РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 08.01.2009 року. Вказаний договір застави посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №297 (том І а.с.140-145, 146-150).

Згідно із пп. 1.1., 1.2. договору застави транспортного засобу заставою за цим Договором забезпечується виконання всіх зобов`язань громадянки ОСОБА_1 перед Заставодержателем, що випливають з укладеного між ними кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, згідно з яким Заставодержатель зобов`язався в порядку та на умовах, передбачених Кредитним договором, надати ОСОБА_1 кредит, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит в розмірі 75580 доларів США, а також сплатити на користь Заставодержателя проценти за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені Кредитним договором. Суть та розмір забезпечених заставою зобов`язань наведені в Додатку №1 до цього Договору, який підписується Сторонами, посвідчується нотаріально, та є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктами 1.8.4, 2.1 договору застави транспортного засобу встановлено, що предмет застави нікому не відчужено, не передано в користування (в тому числі за договором найму (оренди) чи договором позички), не знаходиться в заставі у третіх осіб (в тому числі в податковій заставі), відносно предмету застави не вчинено жодних інших правочинів (крім цього договору), не існує ніяких доручень, за якими треті особи наділені правом вчиняти ті чи інші правочини щодо предмету застави від імені заставодавця, предмет застави у спорі та під арештом не перебуває, відносно предмету застави не існує ніяких інших зареєстрованих чи незареєстрованих обтяжень на користь третіх осіб (приватних та публічних), окрім обтяження, встановленого за цим договором.

Предмет застави залишається у володінні і користуванні заставодавця протягом всього строку дії цього договору. Право заставодавця володіти та користуватись предметом застави протягом всього строку дії цього договору охоплює всі дії, спрямовані на використання предмета застави відповідно до його цільового призначення, з урахуванням обмежень та заборон, встановлених цим договором.

12.03.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено угоду про розірвання договору застави №10-065 від 06.02.2007 року (майнових прав та майна, що стане власністю Заставодавця в майбутньому), згідно умов якого з 12.03.2009 року дія вказаного Договору застави припинена (том І а.с.151).

Цього ж дня, між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, якою внесено зміни до пп. 1.2. ст. 1, пп. 4.3.7. п. 4.3. ст. 4, п. 6.5. ст. 6, п. 6.6. ст. 6 вказаного кредитного договору, зокрема, п. 1.2. ст. 1 кредитного договору викладено в такій редакції: цільове призначення кредиту: для оплати частини вартості автомобіля: Audi А5, 2008 року випуску, синього кольору, що придбається у ТОВ «Надія», згідно договору №2007003 від 12.01.2007 року (том І а.с.39).

При цьому, відповідно до довідки ТОВ «ЗС ГРУПП» Ауді центру в м. Одесі та доданих до неї роздруківок екрану з бази даних (том ІІ а.с.217, 218, 219) автомобіль Aуді A5 WAUZZZ8Т68А045897 згідно електронного довідника заводу виробника, Elsa Pro і каталогу запасних частин ЕТКА був виготовлений на заводі 20.05.2007 року і переданий клієнту 11.10.2008 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що до реєстрації 08.01.2009 року автомобіля марки Audi моделі А5, 2008 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_1 , що в подальшому стало підставою для укладення між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 25.02.2009 року договору застави транспортного засобу №7327970, а також розірвання 12.03.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 договору застави №10-065 від 06.02.2007 року (майнових прав та майна, що стане власністю Заставодавця в майбутньому) та укладення додаткової угоди №1 до кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, зазначений автомобіль вже був придбаний іншою особою.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що в провадженні Зарічного районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа №523/14250/15-ц за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_10 в особі представника адвоката Кондратенка Максима Миколайовича до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , треті особи: АТ «Укрсоцбанк», приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Калінюк Олег Борисович про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16.12.2019 року провадження у зазначеній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Біляївського районного суду Одеської області в справі №496/656/14-ц.

В рамках розгляду цієї цивільної справи, ОСОБА_10 , звернувшись до приватного нотаріуса Ворошиної М.С., отримала витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №57356351 від 29.10.2018 року, з якого вбачається наступне:

1.легковий автомобіль AUDI А5, номер об`єкта: НОМЕР_7 , номер державної реєстрації: НОМЕР_9 , знаходиться в заставі АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» за договором застави №06-09/2210 від 08.10.2008 року; боржник ОСОБА_11 , розмір основного зобов`язання 66037,00 доларів США, термін дії 01.10.2023 р.;

2.легковий автомобіль AUDI А5, тип: легковий купе, рік випуску: 2008, колір синій, номер об`єкта: НОМЕР_7 , номер державної реєстрації: НОМЕР_8 , знаходиться в заставі ПАТ «ПУМБ» за договором застави транспортного засобу №7327970 від 25.02.2009 року; боржник ОСОБА_1 , розмір основного зобов`язання 75580,00 доларів США, термін дії 18.04.2019 р.;

3.легковий автомобіль AUDI А5, номер об`єкта: НОМЕР_7 , номер державної реєстрації: НОМЕР_10 , колір синій, знаходиться під забороною відчуження на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. від 17.10.2018 року про арешт майна боржника; боржник ОСОБА_10 , термін дії 17.10.2023 р.

Тобто, легковий автомобіль марки AUDI моделі А5, 2008 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_7 , який ТОВ «Надія» повинно було поставити ОСОБА_1 на підставі додаткової угоди №1 до договору №2007003 від 25.12.2008 року та на який 06.02.2007 року остання отримала в ПАТ «ПУМБ» грошові кошти в сумі 75580 доларів США, фактично знаходився у власності фізичної особи ОСОБА_11 , який, в свою чергу, 09.10.2008 року передав цей автомобіль в заставу АКБ «Укрсоцбанк» з метою забезпечення свого зобов`язання в сумі 66037,00 доларів США.

Як стверджує ОСОБА_1 , вона автомобіль фактично не отримувала, ним не користувалась, про те, що на її ім`я оформлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не знала.

Водночас, жодних доказів того, що ТОВ «Надія» поставило ОСОБА_1 обумовлений в додатковій угоді №1 до договору №2007003 від 12.01.2007 року автомобіль, матеріали справи не містять. Акту приймання-здачі автомобіля, який мав бути складений на виконання умов п. 3.4 договору №2007003 від 12.01.2007 року, також немає.

Наразі автомобіль, який є предметом застави у відповідності до умов договору застави транспортного засобу №7327970, укладеного 25.02.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 , знаходиться у володінні громадянки ОСОБА_10 , яка придбала його у ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №385/04/5141/2016 від 02.04.2016 року.

Таким чином, один і той же автомобіль, перебуваючи в заставі в АКБ «Укрсоцбанк» за грошовим зобов`язанням ОСОБА_11 , перейшов у власність ОСОБА_1 , яка, в свою чергу, передала його в заставу в ПАТ «ПУМБ», після чого його двічі було перепродано.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Цивільним кодексом України визначений вичерпний перелік умов, при яких правочин може вважатися недійсним. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з чч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в порушення умов п. 1.2 кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року та додаткової угоди до нього від 12.03.2009 року, яка змінила предмет договору, ОСОБА_1 не отримала від ТОВ «Надія» обумовлений в договорі №2007003 від 12.01.2007 року розмитнений автомобіль, на оплату частини вартості якого їй було надано кредитні кошти, які, в свою чергу, були перераховані ТОВ «Надія».

Таким чином реальні правові наслідки, обумовлені укладенням між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 правочину кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, а саме придбання автомобіля для останньої не настали.

Заперечення представника ПАТ «ПУМБ» про те, що доводи позивачів за зустрічним позовом щодо заставного автомобіля не відносяться до матеріалів справи, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором суд до уваги не приймає, оскільки кредитним договором чітко визначено цільове призначення кредитних коштів, а саме: оплата частини вартості автомобіля, параметри автомобіля та умови його придбання.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ПУМБ» виконав взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором, відкривши відповідачці за первісним позовом ОСОБА_1 позичковий рахунок та надавши їй 06.02.2007 року обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, про що свідчить виписка по рахункам кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року (том І а.с.16-25).

При цьому, із виписки по картковому рахунку до кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року вбачається, що цього ж дня грошові кошти в сумі 381487,50 грн були переведені з карткового рахунку ОСОБА_1 (а.с.241).

Позивач за первісним позовом вказує, що ОСОБА_1 , всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Відповідно до п. п. 3.5.7., 3.5.8 кредитного договору Банк набуває право вимагати від Позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом з нарахованими процентами, а Позичальник, відповідно, зобов`язаний виконати таку вимогу Банку у випадках, передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, а також при настанні будь-якої з подій, перелічених нижче, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами цього Договору на один календарний місяць. Зазначену в п. 3.5.7. цього Договору вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом зі сплатою процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання.

Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що за порушення Позичальником строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або оплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожен день прострочення.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором №5218234 від 06.02.2007 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед Банком станом на 08.01.2014 року становить 88070,40 доларів США, з яких: 50833,67 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 28437,48 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом; 8799,25 доларів США пеня за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором (том І а.с.9-15).

На підставі п. 3.5.7. кредитного договору, Банком на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу вих. №ODE-61/960 від 25.11.2013 року про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та пені у тридцятиденний строк з моменту її отримання, що підтверджується фіскальним чеком про оплату поштових послуг за пересилання (том І а.с.40-41, 42).

Водночас, з матеріалів кредитної справи вбачається, що 06.06.2008 року ПАТ «ПУМБ» вже вручалася ОСОБА_1 , а також фінансовому директору ТОВ «Надія» ОСОБА_4 вимога достроково повернути всю суму кредиту та відсотки за користування кредитом №ODE-21/594, що підтверджується їх особистими підписами у вимозі (том І а.с.139).

До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором №5218234 від 06.02.2007 року ОСОБА_1 не погасила, вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань проігнорувала, а тому ПАТ «ПУМБ» просить стягнути з неї та одного із поручителів ОСОБА_2 вказану заборгованість.

В свою чергу, відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять визнати недійсними кредитний договір №5218234 від 06.02.2007 року та договір поруки №10-062 від 06.02.2007 року, посилаючись на шахрайські дії з боку генерального директора ТОВ «Надія» ОСОБА_3 та фінансового директора ТОВ «Надія» ОСОБА_4 і, як наслідок, укладення оспорюваного кредитного договору внаслідок застосування психологічного тиску з боку генерального директора ТОВ «Надія» ОСОБА_3 та підробку останньою документів та підписів в них.

На підтвердження своїх доводів позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема, були заявлені клопотання про призначення судово-психологічної та почеркознавчої експертиз.

З висновку судово-психологічної експертизи №18-1968 від 29.10.2019 року, складеного старшим судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (ОНДІСЕ) Савостіним О.П., вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має такі індивідуально-психологічні особливості, як здатність до концентрації активної уваги в межах норми з ознаками легкого виснаження при зниженні переключення (підвищена ригідність). Рівень пам`яті випробуваної відповідає середній віковій нормі. Мислення концептуальне, рівень інтелекту випробуваної відповідає середній нормі для її вікової групи. З особистих якостей слід відзначити орієнтацію на високі загальнолюдські моральні норми. Відзначається високий ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю жінки.

На обізнаність і поведінку ОСОБА_1 для підписання та під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, генеральним директором ТОВ «Надія» ОСОБА_3 використовувались методи психологічного тиску (надання неправдивої інформації, маніпулювання, тиск, психологічне насильство).

В силу маніпулятивних дій, психологічного тиску з боку ОСОБА_3 , які були спрямовані щодо ОСОБА_1 , остання знаходилась у стані психологічної залежності від ОСОБА_3 до та під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року організації ТОВ «Надія», що квапило ОСОБА_1 до конкретної поведінки, а саме до підписання вказаного кредитного договору, на отримання коштів для придбання автомобіля.

Психологічний вплив, який мав місце, міг істотно змінити вільне волевиявлення ОСОБА_1 до підписання та під час підписання нею кредитного договору.

Психологічний вплив, якщо такий мав місця, міг привести до дій ОСОБА_1 без осмислення їх можливих наслідків під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року.

ОСОБА_1 під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року між нею та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» перебувала у емоційно-нестабільному стані, відчувала напругу, тривогу, хвилювання.

Обставини, за яких була укладена угода, мали для ОСОБА_1 особистісну значимість.

З урахуванням визначених обставин ОСОБА_1 була здатною усвідомлено, але не була здатна вільно приймати рішення та реалізовувати його своїми діями.

З урахуванням визначених обставин ОСОБА_1 була здатною повною мірою усвідомлювати фактичний зміст власних дій, але не була здатна передбачати (прогнозувати) настання їх можливих наслідків.

ОСОБА_1 була здатна повною мірою усвідомлено приймати рішення, адекватне ситуації, усвідомлено реалізовувати його, але її дії не відповідали її внутрішній волі (том ІІ а.с.171-177).

ПАТ «ПУМБ» доказів на спростування висновку експерта суду не надало.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу для визнання правочину недійсним позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 посилається, в тому числі на те, що кредитний договір нею було підписано із застосуваннями психологічного тиску зі сторони генерального директора ТОВ «Надія» ОСОБА_3 , яке полягало у погрозах останньої звільнити її та її сина з роботи, якщо вона відмовиться підписувати вказаний договір.

Згідно з ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст. 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Суд вважає доведеним факт психологічного тиску на ОСОБА_1 зі сторони генерального директора ТОВ «Надія» ОСОБА_3 , що зумовило її укласти оспорюваний кредитний договір проти її справжньої волі, фактично в інтересах інших осіб, а тому є підстави для визнання його судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Враховуючи те, що кредитний договір №5218234 від 06.02.2007 року визнано судом недійсним, а тому дія оспорюваного договору поруки, який укладався з метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, також припиняється.

Висновок експерта №17-60 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №496/656/14-ц від 13.06.2017 року, складений судовим експертом Кропивницького відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Бабковим А.О. (том ІІ а.с.83-85) суд до уваги не приймає, оскільки він не підтверджує доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що його підпис у договорі поруки підроблений.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПУМБ» та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

За змістом чч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні первісного позову ПАТ «ПУМБ» відмовлено, а тому судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, покладаються на нього.

24.02.2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшов розрахунок суми судових витрат, в якому вона зазначає, що вона понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с.143), а також витрати на оплату вартості судово-психологічної експертизи в сумі 6177,60 грн, що підтверджується рахунком №18-1968/41 від 04.06.2018 року (а.с.152). Таким чином, загальна сума понесених нею судових витрат складає 11177,60 грн.

За таких обставин, з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_13 підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах у розмірі 551,20 грн, а також з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 6177,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 207, 215, 216, 231, 553, 559, 623, 626, 627, 655, 663, 691, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними задовольнити.

Визнати недійсними кредитний договір №5218234 від 06.02.2007 року з доповненням від 12.03.2009 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 .

Визнати недійсним договір поруки №10-062 від 06.02.2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 .

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (, адреса: вул. Андріївська, 4, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 6177,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 14.04.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра