Провадження № 2/679/117/2023
Справа № 679/68/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Бражук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

встановив:

16 січня 2023 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача адвокатом Козійчуком О.І. зазначено:

08 серпня 2008 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, від зазначеного шлюбу подружжя має дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ,

відповідно до Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано,

відповідно Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття,

згідно зі ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, встановлено у розмірі 2833 гривні,

у зв`язку з чим, виникла необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, відповідно до Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 08 червня 2016 року, яким з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, на частку від доходів відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

19 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 січня 2023 року, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з призначенням судового засідання.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином.

У строк, встановлений судом в Ухвалі про відкриття провадження від 19 січня 2023 року, відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не надав, водночас, визнавши в повному обсязі позовні вимоги у скерованій до суду заяві (вх. №1062/23 від 07 березня 2023 року).

У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлено:

відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 11 грудня 2014 року (актовий запис за №565 від 11 грудня 2014 року (а.с.4) батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 батьком, позивач ОСОБА_4 матір`ю,

відповідно до Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року (а.с.5) з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України).

Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України).

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства, при цьому, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ст.7 ч.8, ст.7 ч.9 СК України).

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню дітей, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), зокрема, главою 15 СК України.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими (ст.8, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У відповідності до положень ст.51 Конституції України та ст.150, ст.180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Водночас, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст.152 ч.1 СК України).

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року та іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України, і регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ст.7 СК України).

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, і, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, при цьому, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Тобто, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до положень ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Тож, у відповідності до діючого законодавства дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст.182 ч.2 СК України).

Згідно ст.183 ч.1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Тож, розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України.

Так, згідно положень ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини,

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав,

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст.192 СК України).

З огляду на положення ст.192 СК України, суд вважає, що зміна розміру аліментів може мати місце і у разі зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тож, враховуючи наявність рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року, на підставі якого з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, а також, беручи до уваги встановлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, який складає суму у розмірі 2833 гривні, що свідчить про наявність обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, з урахуванням положень ст.182 ч.2 СК України, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтованими, вмотивованими та переконливими.

При цьому, суд, прийшовши до переконання щодо необхідності задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що думку суду, може рахуватись, як зміна розміру аліментів, у відповідності до положень ст.192 СК України, та, відповідно, визначаючи розмір частки від заробітку (доходу), що має приходитись на утримання дитини, вважає за доцільне у судовому рішенні зазначити мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який, згідно приписів ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, визначити початок сплати присуджених судом аліментних виплат, з урахуванням вимог, визначених у Постанові Пленуму ВС України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до яких у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (п.23 Постанови).

Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, зокрема, визнання позовних вимог з боку відповідача ОСОБА_2 , що, на думку суду, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено наявність правових підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених у твердій грошовій сумі, відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року, за яким з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, і, відповідно, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та до досягнення дитиною повноліття, що, на переконання суду, бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також, буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням положень ЦПК України, а також, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 , на підставі ст.5 ч.1 п.3 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 частку судового збору, що становить 536 гривень 80 копійок, на користь держави, у зв`язку з визнанням останнім позову та задоволенням позовної заяви, оскільки, у відповідності до положень ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), однак, у разі … визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ст.142 ч.1 ЦПК України), і разом з тим, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України.

Водночас, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 3000 гривень, про що зазначено у позовній заяві ОСОБА_1 , оскільки будь-яких даних на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в означеному розмірі, з боку позивача ОСОБА_1 до суду не надано.

На підставі викладеного, з урахуванням ст.ст.180-192 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 142, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених у твердій грошовій сумі, відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 08 червня 2016 року, за яким з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Козійчук Олександр Іванович, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено: 03 квітня 2023 року.

Суддя: