ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2023 року м. Кропивницький

справа № 388/117/23

провадження № 22-ц/4809/758/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участі секретаря Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2023 року у складі судді Степанова С. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області від 24.09.2020 по справі № 388/1122/20, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму в розмірі 7 000 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого згідно судового наказу від 24.09.2020 по справі № 388/1122/20, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області, стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною віку повноліття.

01.03.2022 позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , від якою мають спільного сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 також проходить проходить службу у військовій частині та отримує заробітну плату, 1/4 частина якої значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

З урахуванням раніше визначеної частки аліментів, позивач вважав, що сину ОСОБА_3 приділяється менший розмір утримання, що протирічить чиному законодавсту та на його думку є несправедливим, оскільки відповідач фактично жодним чином не несе витрат по утриманню спільної дитини, а тому звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.

Судові витрати залишено за позивачем.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач має стабільний та регулярний заробіток, оскільки є військовослужбовцем та має змогу забезпечувати утримування свого сина, будь-яких доказів щодо його перебування у важкому матеріальному становищі не надано, а лише сам факт визнання батьківства ОСОБА_1 стосовно другої дитини без доказів погіршення матеріального становища не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, що фактично призводить до їх зменшення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального праваю

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено принцип солідарності утримання батьками дитини та не взято до уваги той факт, що позивач зареєстрував новий шлюб, а на його утриманні перебуває інша дитина, яка також потребує належного догляду та утримання, оскільки також навчається, потребує коштів для духовного та фізичного розвитку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції взагалі не обгрунтував підстави щодо прийняття відповідного рішення та проігнорував вказані позивачем обставини щодо покладення надмірного тягаря з приводу стягнення аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2023 року без змін.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 11 годину 30 хвилин 12 липня 2023 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що згідно судового наказу, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області від 24.09.2020 у справі № 388/1122/20 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 23.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу даній справі має право вибору способу стягнення аліментів, в тому числі, право вимагати зміни раніше визначеного рішенням суду способу стягнення коштів на утримання дитини, однак, лише сам факт визнання батьківства позивачем стосовно другої дитини без доказів погіршення матеріального становища не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, що фактично призводить до їх зменшення.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно судового наказу, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області від 24.09.2020 у справі № 388/1122/20 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 23.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 15).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму в розмірі 7 000 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а. с. 1-3).

Зміна сімейного та матеріального стану, на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві, можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, що з нього стягуються в порядку ст. 192 СК України, проте, предметом вимог у справі, що переглядається, є зміна способу стягнення аліментів, що не є тотожним.

Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а СК України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів, ОСОБА_1 не наділений правом звертатися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки він є платником, а не одержувачем аліментів, а тому в задоволенні його позовних вимог необхідно було відмовити з вказаних підстав.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19) та 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

Разом з тим, суд першої інстанції внаслідок неправильного застоування норм матеріального права, помилково вважав, що позивачу даній справі має право вимагати зміни раніше визначеного рішенням суду способу стягнення коштів на утримання дитини, як наслідок передчасно надав оцінку обставинам, на які посилався ОСОБА_3 в позовній заяві та відмовив в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, проте, помиликовими є мотиви відмови в задоволенні позову, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, а рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник