КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 376/1842/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3485/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Сквирська міська рада Київської області, про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Віговського С.І.,-

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Позивач просила: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом демонтування навісного замка на спільній хвіртці, яка є входом до спільної прибудинкової території; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дій відповідача позивач позбавлена можливості вільно користуватися спільною прибудинковою територією.

Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в річних частках належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 04 травня 2011 року, та витягом про державну реєстрацію прав.

ОСОБА_2 належить на праві власності 8/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27 січня 2020 року.

Згідно Акту № 05 Сквирської міської ради від 01 липня 2021 року, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, відноситься до земель комунальної власності Сквирської міської ради з цільовим призначенням: для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії. Тобто будинок в АДРЕСА_1 є відомчим, прибудинкова територія повинна використовуватись відповідно до ст. 42 ЗК України.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач встановила навісний замок на спільній хвіртці, яка є входом до спільної прибудинкової території, внаслідок чого позивач позбавлена можливості доступу до спільної прибудинкової території. На неодноразові усні звернення до відповідача щодо надання можливості вільно користуватися спільною прибудинковою територією, відповідач не реагує.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала: копію вступної та резолютивної частини рішення Сквирського районного суду Київської області від 04 травня 2011 року; витяг про державну реєстрацію прав; копію рішення Сквирської міської ради від 13 липня 2021 року № 27/16 про затвердження актів комісії з розгляду та вирішення земельних спорів від 01 липня 2021 року; копію Акту № 05 Сквирської міської ради від 01 липня 2021 року; три фотокартки; копію листа-звернення до ОСОБА_2 ; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників (п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пред`являючи даний позов, ОСОБА_1 не надала належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні спільною прибудинковою територією будинку, зокрема встановленням навісного замка, який перешкоджає входу до прибудинкової території.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, зокрема висновків експертизи чи акту обстеження місцевості, згідно яких було б можливо встановити факт того, що у позивача наявні перешкоди у користуванні спільною прибудинковою територією.

Так, наявний в матеріалах справи Акт № 05 Сквирської міської ради від 01 липня 2021 року не встановлює обставин на підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні прибудинковою територією.

Заява міського голови Сквирської міської ради від 28 жовтня 2021 року про визнання позову в повному обсязі, та заява третьої особи від 03 серпня 2022 року в якій ОСОБА_3 вказує, що обставини викладені у позовній заяві відповідають дійсності, також не є доказом на підтвердження заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 серпня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26квітня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко