Постанова

Іменем України

26 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 758/16578/19

провадження № 61-6441ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг»,

відповідачі: державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація плюс» Товкайло Уляна Василівна, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи: Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемано»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Якимець О. І., та постанову Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року, прийняту у складі колегії суддів: Кравець В. А., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» (далі - ТОВ «Ренесанс Холдинг») звернулося до суду з позовом, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 30 березня 2021 року, до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація плюс» (далі - КП «Реєстрація плюс») Товкайло У. В., Гетьманцева Ю. В., Кварацхелія Л. Т. про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовна заява мотивована тим, що 29 грудня 2017 року ТОВ «Ренесанс Холдинг» стало переможцем електронних торгів з продажу лоту F65GL6796, до складу якого входили такі активи Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк»): право вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К (із забезпеченням: 1. Садовий будинок загальною площею 1 173,1 кв. м; 2. Земельна ділянка площею 0,0738 га; 3. Садовий будинок загальною площею 1 834,2 кв. м; 4. Земельна ділянка площею 0,0675 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ).

19 січня 2018 року між ТОВ «Ренесанс Холдинг» та ПАТ «Платинум Банк» укладено договір № 28К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги до позичальника зазначеного у додатку № 1 до договору. Згідно з додатком № 1 до договору позивачу відступлено право вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К (мультивалютна невідновлювана кредитна лінія) від 28 листопада 2013 року, укладеним між ПАТ «ФІНБАНК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), права вимоги за яким були відступлені ПАТ «Платинум Банк» згідно з договором відступлення права вимоги № 20141225-Г (дол.) від 25 грудня 2014 року.

19 січня 2018 року між ТОВ «Ренесанс Холдинг» та ПАТ «Платинум Банк» укладено договір № 28і про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги до іпотекодавців зазначених у додатку № 1 до договору. Згідно з додатком № 1 до договору позивачу відступлено право вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В. В. 28 листопада 2013 року за реєстровим номером 4329 (боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), та іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Предметом іпотеки за вказаними іпотечними договорами було таке майно: садовий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 1 834,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, індексний номер 10044040; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0675 га, кадастровий номер :91:453:0020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85; садовий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 1 173,1 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 3594956; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

24 квітня 2019 року позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на майно за період з 12 по 18 квітня 2019 року було повністю скасовано усі реєстраційні дії та записи за об`єктами нерухомого майна за останні шість років і власником майна є громадянка ОСОБА_2 та ТОВ «Лемано».

Наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2019 року № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» задоволено скаргу ОСОБА_6 , а 17 квітня 2019 року Державним департаментом Державної реєстрації Міністерства юстиції України на виконання зазначеного наказу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відновлено запис про іпотеку ПАТ «Платинум Банк» за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В. В. 28 листопада 2013 року за реєстровим номером 4329 (боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), та іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

18 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстрація Плюс» Товкайло У. В. прийнято рішення, яким за чотирьома об`єктам нерухомості скасовано іпотеку ПАТ «Платинум Банк».

Позивач вважав, що оспорюване рішення державного реєстратора Товкайло У. В. не містить підстав для його прийняття, не додано жодного відсканованого документу, заява про скасування громадянина ОСОБА_8 від 30 березня 2019 року за об`єктом нерухомого майна № 000 стосується іншого об`єкта нерухомості, у зв`язку з чим не може бути підставою для скасування іпотеки за об`єктами нерухомості у м. Києві, а тому державний реєстратор повинен був відмовити громадянину ОСОБА_8 у вчиненні реєстраційної дії зі скасування іпотеки.

З урахуванням зазначеного, ТОВ «Ренесанс Холдинг» просило:

- скасувати рішення за індексним номером 46220604 від 18 квітня 2019 року державного реєстратора КП «Реєстрація Плюс» Товкайло У. В. та визнати за ПАТ «Платинум Банк» права іпотекодержателя за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В. В. 28 листопада 2013 року за реєстровим номером 4329 (боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

- визнати права на обтяження ПАТ «Платинум Банк», яке виникло на підставі правочину - іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), які мають такі відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: щодо земельної ділянки, кадастровий номер :91:453:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про іпотеку 3618575, номер запису про обтяження 3618563; щодо садового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про іпотеку 3618551, номер запису про обтяження 3618513;

- визнати права на обтяження ПАТ «Платинум Банк», яке виникло на підставі правочину - іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В. В. від 28 листопада 2013 року за реєстровим номером 4329 (боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), які мають такі відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: щодо земельної ділянки, кадастровий номер :91:453:0020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85, номер запису про іпотеку 3577634, номер запису про обтяження 3578013; щодо садового будинку реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про іпотеку 3579017, номер запису про обтяження 3578678.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Ренесанс Холдинг» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач клопотань про заміну відповідача - державного реєстратора КП «Реєстрація плюс» Товкайло У. В. належним відповідачем та про залучення до участі у справі ТОВ «Лемано» як співвідповідача не заявляв, позов пред`явлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Ренесанс Холдинг» задоволено частково, рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2021 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у позові, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач обрав неправильний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки заявлені у справі вимоги не спрямовані безпосередньо на відновлення прав позивача ТОВ «Ренесанс Холдинг», оскільки стосуються правовідносин, стороною яких це товариство не є, а тому такі вимоги спрямовані на визначення порядку реалізації прав третіх осіб, які одночасно визначені третіми особами у справі, що не заявляють самостійних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У липні 2022 року ТОВ «Ренесанс Холдинг» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що предметом позову є оскарження рішення державного реєстратора від 18 квітня 2019 року, яким вилучено з відповідного державного реєстру обтяження нерухомого майна у вигляді іпотеки, яке виникло за іпотечними договорами.

Права іпотекодержателя були набуті позивачем 19 січня 2018 року внаслідок укладення між ТОВ «Ренесанс Холдинг» та ПАТ «Платинум Банк» договорів № 28К та № 28і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог.

Ефективним способом захисту порушеного речового права є, в тому числі, судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав з одночасним визнанням такого права зареєстрованого відповідно до законодавства.

При цьому вимога про визнання права є похідною вимогою від основної вимоги про скасування рішення державного реєстратора, тобто вона не може заявлятися самостійно, як зазначив апеляційний суд, оскільки за своїм змістом є відновленням у відповідному державному реєстрі раніше скасованого запису про речове право.

У цій справі зареєстрованими речовими правами, які були вилучені оскаржуваним рішенням за індексним номером 46220604 державного реєстратора КП «Реєстрація Плюс» Товкайло У. В., були права іпотекодержателя ПАТ «Платинум Банк», тому похідною вимогою позивача було визнання права іпотекодержателя та право обтяження на майно саме за ПАТ «Платинум Банк», оскільки саме це право було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, і саме воно підлягає відновленню внаслідок скасування рішення державного реєстратора.

Крім того, умовами пункту 2.3 договору № 28і про відступлення прав вимоги передбачено, що відомості про відступлення прав за іпотечними договорами підлягають державній реєстрації після скасування реєстраційної дії - скасування іпотеки, тобто після скасування оскаржуваного у цій справі рішення державною реєстратора та відновлення раніше зареєстрованого запису про речове право ПАТ «Платинум Банк».

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх порушених прав.

Також суди не врахували, що відповідно до положень статей 512-514 ЦК України до нового кредитора, яким є ТОВ «Ренесанс Холдинг», переходять усі права попереднього кредитора, яким є ПАТ «Платинум Банк», у тому числі і процесуальні права на звернення до суду з відповідними вимогами, спрямованими на належне виконання основного договору.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2022 року представник ОСОБА_6 - адвокат Кирей Я. К. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У серпні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

09 грудня 2017 року проведено електронні торги з продажу лоту F65GL6796, який містив такі активи ПАТ «Платинум Банк»: право вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К (із забезпеченням: 1. Садовий будинок загальною площею 1 173,1 кв. м; 2. Земельна ділянка площею 0,0738 га; 3. Садовий будинок загальною площею 1 834,2 кв. м; 4. Земельна ділянка площею 0,0675 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Згідно з протоколом електронного аукціону № UA-EA-2017-12-06-000136-b від 29 грудня 2017 року переможцем електронних торгів визнано ТОВ «Ренесанс Холдинг».

19 січня 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Ренесанс Холдинг» укладено договір № 28і про відступлення права вимоги.

Відповідно до пункту 2.1 договору визначене цим договором відступлення банком новому кредитору прав за основним договором здійснюється на виконання умов укладеного між сторонами договору № 28К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19 січня 2018 року, згідно з яким відступлення права вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К (мультивалютна не відновлювальна кредитна лінія) від 28 листопада 2013 року, укладеним між ПАТ «Фінбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , права вимоги за яким були відступлені ПАТ «Платинум Банк» згідно з договором відступлення права вимоги № 20141225-Г (дол.) від 25 грудня 2014 року.

За змістом пункту 2.3 вказаного договору відомості про відступлення прав за іпотечними договорами підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку після скасування реєстраційної дії - припинення іпотеки.

У зв`язку зі зміною сторони на підставі даного договору та/або рішення суду, подальші реєстраційні дії щодо прав за іпотечними договорами підлягають державній реєстрації за ТОВ «Ренесанс Холдинг» (пункти 2.1.- 2.3. договору № 28і).

Предметом іпотеки за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В. В. 28 листопада 2013 року за реєстровим номером 4329, та іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2013 року за реєстровим номером 12234, було таке майно: садовий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 1 834,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, індексний номер 10044040; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0675 га, кадастровий номер :91:453:0020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85; садовий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 1 173,1 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 3594956; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0738 гектарів, кадастровий номер :91:453:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 164735566) станом на 24 квітня 2019 року на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), а саме садовий будинок ( АДРЕСА_4 ) загальною площею 1 173,1 кв. м державним реєстратором Черченко І. Л. КП «Єдине вікно державної реєстрації» 19 квітня 2019 року за № 31268252 зареєстровано право приватної власності ТОВ «Лемано» () на зазначений об`єкт нерухомості.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 166081673) станом на 10 травня 2019 року на підставі акта приймання-передачі майна до статутного капіталу б/н від 18 квітня 2019 року державним реєстратором Черченко І. Л. КП «Єдине вікно державної реєстрації» зареєстровано право власності за ТОВ «Лемано» () на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), а саме: земельна ділянка, на якій розташований садовий будинок по АДРЕСА_4 , площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 164738195) станом на 24 квітня 2019 року на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 лютого 2013 року № 2607/15545/12 державним реєстратором Корюк Т. В. 24 вересня 2013 року (номер запису про право власності 2657860) зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), а саме садовий будинок ( АДРЕСА_5 ) загальною площею 1 834,2 кв. м.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 166081325) станом на 10 травня 2019 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 8407987 від 23 листопада 2013 року приватним нотаріусом Авдієнко В. В. Київського міського нотаріального округу 28 листопада 2013 року (номер запису про право власності 3575782) за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85), а саме: земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок по АДРЕСА_5 , площею 0,0675 га, кадастровий номер :91:453:0020; підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 993151 від 30 січня 2009 року.

За вказаними об`єктами нерухомості вносилися зміни державними реєстраторами, у тому числі і державним реєстратором КП «Реєстрація плюс» Товкайло У. В. щодо скасування іпотек, індексний номер рішення - 46220604.

17 квітня 2019 року Державним департаментом Державної реєстрації Міністерства юстиції України виконано Наказ Міністерства юстиції України від 16 квітня 2019 року № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та відновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку ПАТ «Платинум Банк» за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В. В. 28 листопада 2013 року за реєстровим номером 4329 (боржник ОСОБА_2 ) та іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник ОСОБА_1 ).

18 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстрація Плюс» Товкайло У. В. прийнято рішення за індексним номером 46220604, згідно з яким за всіма спірними об`єктами нерухомості скасовано іпотеку ПАТ «Платінум Банк».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в незміненій апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною першою статті 2 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом положень частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

У частині 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора, звернення з позовом у цій справі) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом апеляційної інстанції оскарженої постанови у справі), на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За статтею 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Крім того, згідно з частиною другою статті 3 зазначеного Закону взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з положеннями частини першої статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

У статті 24 Закону України «Про іпотеку» визначено порядок відступлення прав за іпотечним договором. За змістом вказаної правової норми відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

У справі, яка переглядається, установлено, що 19 січня 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Ренесанс Холдинг» укладено договір № 28і про відступлення права вимоги за таким майном: садовий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 1 834,2 кв. м; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0675 га, кадастровий номер :91:453:0020; садовий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 1173,1 кв. м; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021.

Виникнення у ТОВ «Ренесанс Холдинг» прав іпотекодержателя, з урахуванням укладеного 19 січня 2018 року договору про відступлення права вимоги, може відбутися після державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Ренесанс Холдинг» (пункт 2.3 договору).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18)).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

За частинами першою та другою статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19).

Судовий захист повинен бути повним, відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначено, що: «виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема на підставі судового рішення, не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя; у справі з належною вимогою (зокрема, що визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

У випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя».

У справі, яка переглядається, ТОВ «Ренесанс Холдинг» звернулось до суду з позовними вимогами про скасування рішення державного реєстратора за індексним номером 46220604 від 18 квітня 2019 року та визнання права іпотекодержателя і права на обтяження за вказаними іпотечними договорами за третьою особою - ПАТ «Платинум Банк», тобто позовні вимоги ТОВ «Ренесанс Холдинг» при наявності чинного договору про відступлення права вимоги №28і від 19 січня 2018 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Ренесанс Холдинг», спрямовані на відновлення прав третьої особи ПАТ «Платинум Банк», а не безпосередньо самого позивача.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що позовні вимоги ТОВ «Ренесанс Холдинг» не спрямовані безпосередньо на відновлення прав позивача, оскільки стосуються правовідносин, стороною яких це товариство не є, а тому такі вимоги спрямовані на визначення порядку реалізації прав третіх осіб, які одночасно визначені третіми особами у справі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Ренесанс Холдинг» з підстав обрання позивачем неправильного способу захисту порушених прав.

Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ТОВ «Ренесанс Холдинг», однак помилився щодо мотивів такої відмови.

Посилання як на підставу касаційного оскарження на застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини у вказаних справах відрізняються від тих, що установлені судами у справі, яка переглядається в касаційному порядку. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в незміненій апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2021 року в незміненій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник