печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Хайнацького Є.С.,
при секретарі - Сміян А.Ю.,
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 3 581,77 коп., а також судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8 197,80 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 02.01.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») та ОСОБА_3 (далі - страхувальник, ОСОБА_3 ) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 115674292, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 .
21.08.2020 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно з Європротоколом від 21.08.2020 року відповідач 21.08.2020 року в м. Харків, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам автомобілів заподіяна матеріальна шкода. ОСОБА_2 визнав вину у скоєнні ДТП.
Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 , та розміру матеріального збитку проведено огляд пошкодженого транспортного засобу; згідно з ремонтною калькуляцією № 2042627 вартість ремонту автомобіля марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 15 919,27 грн.
21.07.2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» визнало факт ДТП страховим випадком, що підтверджується страховим актом від 04.08.2020 року № 204227-1, на підставі якого зроблено розрахунок та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 7 163,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням.
Право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми - 50 % виплаченого страхового відшкодування (3 581,77 грн.) виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 04.08.2020 року.
16.08.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 16/08/2021 про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор (позивач) отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договорами страхування згідно з переліком, наведеним у додатку № 1 до цього договору, у тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Полісом) від 02.01.2020 року № 115674292.
Отже, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача зазначеної суми боргу.
14.09.2021 року позивач направив відповідачу Акт (Вимогу) № 2042627-1 про відшкодування збитків в порядку регресу та повідомлення про відступлення права вимоги, проте відповідач не виплатив позивачу вищевказаний борг.
Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 11, 22, 512, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 20, 22, 28, 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.12.2021 року цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
Згідно зі ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2022 року прийнято до провадження, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.07.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2022 року розгляд справи відкладено на 03.11.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2022 року розгляд справи відкладено на 28.02.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2023 року розгляд справи відкладено на 12.05.2023 року.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідачу направлялась судова повістка про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
На виконання вимог ст. 187 ЦПК України суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача; з отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився; повідомлявся судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції, до суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за указаною адресою».
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подав.
Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 02.01.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 115674292, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Згідно з копією Електронного європротоколу від 21.07.2020 року № 16BFD6394AF3D та доданих до нього фотокопій 21.08.2020 року сталася ДТП; 1й учасник: ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), транспортний засіб марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 ; 2й учасник: ОСОБА_2 , транспортний засіб марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 ; страхова компанія ПрАТ «СК «ВУСО», поліс ЕР/146591855; обставини ДТП - під час повороту ліворуч.
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Chevrolet AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником цього транспортного засобу є ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ).
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником цього транспортного засобу є ОСОБА_6 .
Відповідно до копії ремонтної калькуляції № 2042627 від 23.07.2020 року вартість ремонту автомобіля марки Chevrolet AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 15 919,27 грн.
Згідно з копією страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» від 04.08.2020 року № 2042627-1 винним у ДТП є ОСОБА_2 ; розмір страхового відшкодування становить 7 163,53 грн.; одержувач страхового відшкодування - ОСОБА_5 .
Відповідно до копії договору № 16/08/2021 від 16.08.2021 року, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 , первісний кредитор (ПрАТ «СК «ВУСО») відступив (передав), а новий кредитор (ФОП ОСОБА_1 ) отримав право вимоги за укладеними договорами страхування, у тому числі за договором № 115674292; страхувальник - ОСОБА_3 ; боржник - ОСОБА_2 ; сума до відшкодування - 7 163,53 грн.; залишок боргу - 3 581,77 грн.
14.09.2021 року ФОП ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 . Акт (Вимогу) № 2042627-1 про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 50 % виплаченого страхового відшкодування, а саме 3 581,77 грн., та повідомлення про відступлення права вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» ФОП ОСОБА_1 за договором страхування № 115674292.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
За положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За приписами ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес - це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.
У постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13, в якій вирішувався спір про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, міститься висновок, що у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України).
Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією Електронного європротоколу від 21.07.2020 року № 16BFD6394AF3D та доданих до нього фотокопій 21.08.2020 року сталася ДТП, учасниками якої є: ОСОБА_4 , транспортний засіб марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 , обставини ДТП щодо ОСОБА_4 - немає обраних обставин ДТП, та ОСОБА_2 , транспортний засіб марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 ; обставини ДТП щодо ОСОБА_2 - під час повороту ліворуч.
Відповідно до копії страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» від 04.08.2020 року № 2042627-1 винним у ДТП є ОСОБА_2 ; розмір страхового відшкодування становить 7 163,53 грн.; одержувач страхового відшкодування: ОСОБА_5 .
На підставі договору № 16/08/2021 від 16.08.2021 року, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 , первісний кредитор (ПрАТ «СК «ВУСО») відступив (передав), а новий кредитор (ФОП ОСОБА_1 ) отримав право вимоги за укладеними договорами страхування, у тому числі за договором № 115674292; страхувальник - ОСОБА_3 ; боржник - ОСОБА_2 ; сума до відшкодування - 7 163,53 грн.; залишок боргу - 3 581,77 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 31.10.2021 року № В4К7-4955-6Р69-907А.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн. у відшкодування судових витрат.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 197,80 грн.
У ст. 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2021 року № 1818, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Адвокатус» та ФОП ОСОБА_7 ; копію додаткової угоди № 3 до цього договору «Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 1818 від 25.05.2021 року», за якою загальна вартість правової допомоги становить 8 197,80 грн.; копію платіжного доручення № 55 від 17.08.2021 року про сплату позивачем Адвокатському об`єднанню «Адвокатус» 8 197,80 грн. на підставі вищевказаного договору.
За таких обставин, оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8 197,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 512, 980, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 280, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в порядку регресу 3 581 (три тисячі п`ятсот вісімдесят одну) грн. 77 коп. збитків (виплаченого страхового відшкодування).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 8 197 (вісім тисяч сто дев`яносто сім) грн. 80 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано 18.05.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький