Ухвала

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 592/7898/22

провадження № 61-5132ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів шляхом збільшення їх розміру.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 09 квітня 2012 року розірвано шлюб та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Вказувала, що з часу ухвалення рішення витрати на утримання дочки збільшилися, у зв`язку з її навчанням у відокремленому структурному підрозділі «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року, на умовах повної оплати вартості навчання, яке мати оплачує самостійно. За навчальний період 2021-2022 роки вона оплатила 18 500,00 грн, а в період 2022-2023 роки сума за навчання складає 22 570,00 грн. З урахуванням витрат на проживання, харчування, засоби особистої гігієни, одяг, лікування та інше, вона щомісячно витрачає на утримання доньки більше 10 000,00 грн. Сума аліментів, які стягуються з відповідача недостатня для утримання дочки, щомісяця становлять різну суму, коштів на оплату навчання дочки батько не надає. ОСОБА_3 , крім офіційного заробітку, має інший нерегулярний дохід, тому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 09 квітня 2012 року у справі № 1806/2-249/12 з 1/3 частини з усіх видів його заробітку/доходу на тверду грошову суму та стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500,00 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2012 року у справі № 1806/2-249/12, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. Посилаючись на зміну сімейного та майнового стану, укладення нового шлюбу, перебування на його утриманні непрацюючої дружини - ОСОБА_5 , народженням ІНФОРМАЦІЯ_2 сина - ОСОБА_6 , діагностування у нього ряду захворювань, зокрема, дисциркуляторної енцифалопатії І-ІІ ступеня та цукрового діабету 2 типу середньої важкості, погіршення матеріального становища у зв`язку із зміною місця роботи та отриманням заробітної плати у розмірі 6 500,00 грн, просив зменшити розмір аліментів на дочку з 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/4 частини з усіх видів доходів, але не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів задоволено. Змінено розмір стягнення аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2012 року по справі № 1806/2-249/12, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду. В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів відмовлено.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку у квітні 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі 2 684,00 грн.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу та збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, а ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини з усіх видів доходів, але не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову ОСОБА_3 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Відтак, справа № 592/7898/22 є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак