Справа № 495/1436/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 вересня 2023 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Бучка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою Першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, недійсним Свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, звернувся до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, недійсним Свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, просить суд: визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради від 05.06.2015 року № 2921 «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:003:0354) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 »;визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії, індексний номер 38645128, видане 05.06.2015 року реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:003:0354) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 »; визнати визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 05.06.2015 року, індексний номер 21859435, на підставі якого за ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:003:0354); у разі задоволення позову стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позову.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Затоківською селищною радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 18.09.2007 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,8 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0189; :02:003:0190, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №04.07.506.00090 від 19.09.2007 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.04.2014 року у справі № 916/803/14 задоволено позов заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , розірвано договір оренди та зобов`язано повернути до земель комунальної власності смт. Затока вказану земельну ділянку.

В подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок 15.04.2015 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:0354, із земель наданих раніше у користування ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 .

Рішенням Затоківської селищної ради від 05.06.2015 року № 2921 передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:003:0354) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1 для оформлення права власності, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38645128 щодо земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2015 № 21859435.

Позивач вважає, що право власності на вказану земельну ділянку набуто ОСОБА_1 з порушенням вимог діючого законодавства, а саме земельну ділянку у порушення статей 79-1,118 Земельного кодексу України передано без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва здійснено у порушення положень Генерального плану смт. Затока та за відсутності детального плану території.

Державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності прийнято з порушенням законодавства, оскільки заявлене право не підлягало державній реєстрації.

Вказані порушення і стали підставою для звернення до суду позивачем в інтересах держави з відповідним позовом.

Не погодившись з позицією позивача, представник третьої особи ОСОБА_2 надав письмові пояснення, згідно яких адвокат Бриленко К.Б. просив у задоволенні позовних вимог прокуратури відмовити, посилаючись на те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення Затоківської селищної ради, земельна ділянка була сформованою та зареєстрована посадовою особою державного органу виконавчої влади /Держгеокадастром/ із внесенням відомостей про неї.

Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0354, яка була сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 15.04.2015 року та передана ОСОБА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; категорія земель - землі рекреаційного призначення; вид використання - для індивідуального дачного будівництва.

Таким чином, представник третьої особи наполягає, що земельна ділянка кадастровий номер :02:003:0354 площею 0,1000 га була сформована у відповідності до чинного законодавства, на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання від 10.12.2014 року без зміни її цільового використання.

Рішення Затоківської селищної ради № 2921 від 05.06.2015 року було також винесене у повній відповідності до ЗУ «Про землеустрій», Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки на розгляд Затоківської селищної ради, у встановленому законом порядку була надана заява ОСОБА_1 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

В позовній заяві, позивач не зазначає які саме норми чинного законодавства були порушені Затоківською селищною радою при прийнятті рішення № 2921 від 05.06.2015 року про передачу у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки.

Крім того, при поданих державному реєстратору, документів про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0354, площею 0,1000 га, підстав для відмови у державній реєстрації права власності, передбачених ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором встановлено не було.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 є власником: дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103); дачних будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103), обслуговування яких потребує доступу, в тому числі, й до спірної земельної ділянки.

Адвокат Бриленко К.Б. зазначає, що процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, який ОСОБА_2 має з огляду на наявне формулювання позовних вимог, не дозволяє нинішньому власнику спірного майна скористатись правом заявити про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки цим правом, за змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України, наділена лише сторона у спорі.

Обраний прокурором спосіб захисту, не тільки не є ефективним, а ще й суттєво обмежує добросовісного набувача у його правах.

Крім того, адвокат зазначив, що прокурор помилково та безпідставно залучив виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради до участі у даній справі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірної земельної ділянки, оскаржуване свідоцтво про право власності було оформлено Реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, а рішення про державну реєстрацію прав було прийнято державним реєстратором Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Гриценко I.C.

Натомість, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради не має жодного відношення до оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38645128, виданого 05.06.2015 року та прийняття рішення державного реєстратора від 05.06.2015 року, індексний номер 21859435.

26 лютого 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову.

06 березня 2018 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.

18 вересня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області у задоволенні клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про скасування арешту було відмовлено.

15 січня 2019 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті справи.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2021 року, залучено Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Кароліно-Бугаз, вулиця Приморська, 1, як правонаступника відповідача Затоківської селищної ради по цивільній справі за позовною заявою Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2021 року, залучено Білгород-Дністровську окружну прокуратуру Одеської області, місцезнаходження: 67700, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Незалежності, буд. 39, як правонаступника позивача Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області по цивільній справі за позовною заявою Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

25 травня 2023 року Ухвалою суду залишено без розгляду заяву представника відповідача про залишення позовних вимог без розгляду.

Представник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області Колісниченко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи буз їх участі, за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома, матеріали справи містять письмові пояснення щодо позову.

Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу за відсутність відповідачів та третьої особи, за наявними матеріалами справи.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Затоківською селищною радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 18.09.2007 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,8 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район для розміщення експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0189; :02:003:0190, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №04.07.506.00090 від 19.09.2007 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.04.2014 року по справі № 916/803/14, позовну заяву заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області задоволено. Розірвано договір оренди, укладений 18.09.2007 року між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , зареєстрований у Білгород-Дністровському міському відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 04.07.506.00090 від 19.09.2007 року. Зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 та Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 повернути до комунальної власності смт. Затока м. Білгород-Дністровського земельну ділянку площею 4,8 га, вартістю 11 974 080 грн., що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0189; :02:003:0190.

15 квітня 2015 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :02:003:0354, цільове призначення: Е 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, категорія земель землі рекреаційного призначення), із земель, наданих раніше у користування ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, листом № 27/01-27 від 17.01.2018 року Затоківської селищної ради, а також листом № 10-15-0.8-643/2-18 від 12.01.2018 року з Головного управління Держгеокадасру в Одеській області.

05 червня 2015 року Затоківською селищною радою на LХІV-а сесії VІ скликання винесено рішення № 2921 «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:003:0354 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначеного рішення, державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1 для оформлення права власності, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38645128 щодо земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2015 № 21859435.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 28.12.2017 року власником земельної ділянки площею 0,1000 га для за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення є ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2126, виданий 10.09.2015 року.

Відповідно до листа № 27/01-27 від 17.01.2018 року Затоківської селищної ради, земельна ділянка, у тому числі з кадастровим номером :02:003:0354 сформована на підставі технічної документації щодо поділу земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , згідно договору оренди, укладеного 18.09.2007 року з Затоківською селищною радою щодо земельної ділянки загальною площею 4,8 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район, та була надана для розміщення експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №04.07.506.00090 від 19.09.2007 року.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підставою для формування земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 стала технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, внаслідок чого на підставі такої технічної документації із земельної ділянки загальною площею 1.000 га, яка раніше перебувала у користуванні ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 сформовано ряд земельних ділянок, в тому числі земельна ділянка відповідача.

Згідно листа № 10-15-0.8-643/2-18 від 12.01.2018 року з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повідомлено, що за інформацією міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровський Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, державним кадастровим реєстратором управління здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:003:0354, за технічними документаціями із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. За інформацією міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровський Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, документації із землеустрою, на підставі яких здійснено державну реєстрацію зазначених земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:003:0354, до державного фонду документації із землеустрою не надходила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Статтею 19 ЗК України, тут і далі у редакції від 01 липня 2015 року, закріплено такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;землі оздоровчого призначення;землі рекреаційного призначення;землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення;землі водного фонду;землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Зміна цільового призначення особливо цінних земель допускається лише для розміщення на них об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, об`єктів, пов`язаних з видобуванням корисних копалин, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, а також у разі відчуження земельних ділянок для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, віднесення земель, зазначених у пунктах "а"і "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, земель історико-культурного призначення. Віднесення особливо цінних земель державної чи комунальної власності, визначених у пунктах "а" і "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, до земель інших категорій здійснюється за погодженням з Верховною Радою України. Погодження матеріалів місця розташування об`єкта, що передбачається розмістити на земельній ділянці особливо цінних земель державної чи комунальної власності із зміною її цільового призначення, здійснюється за погодженням з Верховною Радою України в порядку, визначеному статтею 151 цього Кодексу.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму.

Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Статтею 50 ЗК України визначено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Відповідно до статті 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Статтею 52 ЗК України визначено, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління кооперативу до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). До земель загального користування дачного кооперативу належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування.

На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений.

Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.

ЗК України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів для ведення фермерського господарства.

Згідно з частиною третьою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2008 року № 502 та за ініціативою власників.

Обов`язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку, якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України).

Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов`язкового дотримання механізму такої зміни.

ЗК України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів для ведення фермерського господарства. Згідно з частиною третьою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2008 року № 502 та за ініціативою власників.

Обов`язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку. Порушення порядку зміни цільового призначення земельної ділянки (не дотримання процедури) має наслідком скасування розпоряджень, ухвалених без його дотримання (стаття 21 ЗК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 712/10864/16-а та від 30 травня 2018 року у справі N 308/7923/16-ц, постановах Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 701/473/17, від 26 червня 2019 року у справі № 701/902/17-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 362/3134/14-ц; від 20 травня 2020 року у справі № 495/6080/17ц.

Отже, спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення (Розділ секція Е 07 відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), проте передана ОСОБА_1 у власність для ведення індивідуального дачного будівництва (Розділ секція Е 07 підрозділ 07.03), тобто мала місце зміна цільового виду використання землі з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення.

Фактично рішенням Затоківської селищної ради від 05.06.2015 року № 2921 про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:003:0354 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , допущено незаконну зміну цільового виду використання спірної земельної ділянки, оспорюваним прокурором рішенням. При цьому, жодного рішення уповноваженим органом, щодо зміни виду використання спірної земельної ділянки, не ухвалювалось та відповідна землевпорядна документація не розроблялась.

Разом з цим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. ст. 2, 5 ЦПК України).

За змістом ст.11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 18 січня 2018 року земельна ділянка кадастровий номер :02:003:0354 має наступну інформацію: площа: 0,1000 га; цільове призначення: Е.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; категорія землі: землі рекреаційного призначення; вид використання земельної ділянки: для індивідуального дачного будівництва; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, виготовлена 10.12.2014 року; форма власності: приватна; власник ОСОБА_2 , орган, який зареєстрував земельну ділянку: Відділ Держземагенства у м. Білгород-Дністровському; державна реєстрація земельної ділянки проведена 15 квітня 2015 року.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 28 грудня 2017 року земельна ділянка кадастровий номер :02:003:0354 має наступну інформацію: реєстраційний номер 03; площа: 0,1 га; дата державної реєстрації земельної ділянки 10.09.2015 року; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Відділ Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області; цільове призначення: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; адреса: АДРЕСА_1 ; державна реєстрація з відкриттям розділу проведена 05.06.2015 року; підстава: витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ 015, виданий: Відділ Держземагентства у м. Білгород-Дністровський; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 2921, виданий 05.06.2015 року, видавник Затоківська селищна рада.

Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер 2126, виданий 10.09.2015, видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М.

Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24329590 від 10.09.2015 року, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М.; форма власності: приватна; розмір частки: 1/1; власник: ОСОБА_2 .

Велика Палата Верховного суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цим діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 22 жовтня 2019 року №923/876/16.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18.

Велика Палата Верховного Суду у справі №359/3373/16-ц у постанові від 23 листопада 2021 року вказувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі №911/36817, від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18, від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц.

Отже, вимоги про визнання незаконним рішення ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, скасування державної реєстрації не відповідають належному способу захисту.

Так, для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (подібні висновки викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, тому задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19).

Визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, яке видане на підставі відповідного оспорюваного рішення про передачу у власність земельної ділянки, також не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого володіння, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021року у справі №359/3373/16-ц зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У таких випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Позовна заява у даній справі подана прокурором у зв`язку із незаконним, на його думку, заволодінням земельною ділянкою комунальної власності відповідачем ОСОБА_1 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно спірна земельна ділянка була відчужена, власником її з 10.09.2015 року значиться ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, заявлені в цій справі прокурором позовні вимоги про визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради від 05.06.2015 № 2921 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:003:0354) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38645128, щодо земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:003:0354); визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 05.06.2015 року, індексний номер 21859435, на підставі якого за ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:003:0354), не відповідають належному способу захисту.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19, від 2 лютого 2021 року у справі №925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 зазначено, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, у Висновку Верховного Суду України, викладеного в Постанові від 12.12.2018 року, справа № 495/9141/16-ц, провадження № 61-26012св18 суд зазначив:

«Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог слід також відмовити у частині вимог щодо стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 16, 21, 182, 328, 376 ЦК України, ст.ст. 83, 116, 118 ЗК України, ст.ст. 2, 5, 12, 81, 83, 141,209, 247, 258, 259, 263, 264, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, недійсним Свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 21.09.2023 року о 15 годині 00 хвилин.

Суддя: