Справа № 535/962/22
Провадження № 2/638/1732/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючої судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Зайченко Р.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, -

встановив:

Представник позивача звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому.

Ухвалою від 30 березня 2023 року до участі у справі долучено ОСОБА_3 - третьою особою.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 грудня 2019 року місті Харкові по вул. Домобудівельній а за участі автомобілів « Тайота» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля « Міцубісі» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . За результатами ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно- правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована- поліс АО 4469357. Вартість відновлювального ремонту автомобілю« Міцубісі» державний номер НОМЕР_2 склала 36005,76 гривень. Вказана сума була перерахована ОСОБА_2 . Загальний розмір витрат позивача у справі складає 37459,96 копійок з урахуванням послуг аварійного комісара у розмірі 1454,20 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача 37459,96 копійок суму сплаченого майнового відшкодування та 2481,00 суму судового збору.

Ухвалою від 04 жовтня 2022 року провадження у справі відкрите у порядку спрощеного провадження.

14 листопада 2022 року представник відповідача надав до суду відзив, де зазначив про відсутність підстав для задоволення позову. Зазначив, що позов подано передчасно, не встановивши винність ОСОБА_1 у вказаній ДТП. Не встановлено ступеню вини кожного з учасників вказаної ДТП.

16 січня 2023 року представник відповідача надав додаткові докази.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, вказав, що позовні вимоги обґрунтовані, винність ОСОБА_1 доведена, виплати ОСОБА_2 проведені, тому з відповідача необхідно стягнути вказані у позові кошти.

Відповідача заначив, що підстав та належних доказів суду не надано про його винність, вина його в ДТП не доведена, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладене заперечення проти позову у відзиві на позов, просив позовні вимоги залишити без задоволення.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засідання не з`явився, неодноразово викликався, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні фактичні обставини, докази, що їх підтверджують, та відповідні ним спірні правовідносини.

Згідно постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2021 року у справі № 638/211/20, 3/638/49/21 провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП- закрите у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 червня 2021 року у справі № 638/9128/21, 3/638/2566/21 провадження у справі стосовно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП- закрите у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до висновку експертів № 9001/15593 від 05.10.2020 Харківського Науково-Дослідного Інституту Судових Експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса встановлена невідповідність дій ПДР України у даній ДТП, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 .

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі обставини або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вчинення відповідачем адміністративного проступку не спростовується, та за наявності постанови Дзержинського районного суду м. Харкова, яка набрала законної сили, не підлягає доказуванню.

Проте відповідно до ст. 36.3 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Вказаних відомостей суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, надаючи оцінку аргументам учасників справи та правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками визнаються: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, що підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Неправомірність дій відповідача, якими завдано шкоду майну позивача, встановлено в межах адміністративного судочинства по справі №638/211/20 відповідачем заперечується.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відносити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, що виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 №4, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика. Який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. У разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Вказані висновки суду кореспондуються з правовою позицією ВСУ, висловленої при розгляді справи № 6-2878цс15.

Відповідачем у відзиві та його представником у судовому засіданні надано докази невідповідності висновку експертних досліджень при складання звіту про вартість завданої шкоди.

Крім того в порушення вимог ст. 1188 ЦК України не встановлено значення ступеню вини кожного з учасників ДТП. Вказані обставини могли суттєво впливати на розмір страхових відшкодувань.

З огляду на вказане, суд вважає висновки позивача про доведеність вини відповідача ОСОБА_1 у вчиненні вказаної ДТП передчасними. Крім того сам представник позивача у судовому засіданні повідомив, що при поданні позову до суду, позивачеві не була відома інформація, що і стосовно ОСОБА_2 було складено та направлено до суду протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення за вказаних обставин, і ці дані не були враховані при зверненні до суду.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 1166, 1167,1188, 993, 1194 ЦК України, та ст. ст. 12, 13, 76-77, 81-82, 141, 263-264 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому - залишити без задоволення.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення складений 14 вересня 2023 року.

Суддя: Т.В. ШТИХ.