Справа № 450/1805/21 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2548/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 20 січня 2004 року ОСОБА_3 надала розписку, якою підтвердила отримання 1500 доларів США та зобов`язалася їх повернути за вимогою, 07 травня 2004 року, також надала розписку, якою підтвердила отримання 2080 євро та 400 доларів США і зобов`язалася їх повернути за вимогою. 06 серпня 2004 року, розписку, якою підтвердила отримання 6000 грн. та зобов`язалася їх повернути за вимогою. 28 серпня 2007 року, розписку, якою підтвердила отримання 5000 доларів США та зобов`язалася їх повернути за вимогою та 15 липня 2008 року остання надала розписку, якою підтвердила отримання 82700 грн. та зобов`язалася їх повернути за вимогою.

Стверджував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і він є єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки є сином померлого.

Вказував, що спільно проживаючи з ОСОБА_5 на день його смерті він прийняв спадщину, щодо якої увійшли всі права та обов`язки померлого. 08 лютого 2021 року ним надіслано відповідачу вимогу про повернення коштів, яка нею отримана 23 лютого 2021 року, однак, вказана вимога відповідачем була проігнорована.

Просив стягнути з відповідачки на його користь 2080 євро, 6900 доларів США, 88700 грн., а також судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволеного частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 2080 євро, що згідно курсу НБ України на день ухвалення рішення еквівалентно 75515 грн. 02 коп., 5400 доларів США, що згідно курсу НБ України на день ухвалення рішення еквівалентно 197470 грн. 44 коп., та 88700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3479 грн. 40 коп.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 надав лише копію свідоцтва про смерть спадкодавця, копію свого свідоцтва про народження та довідку про склад сім`ї і з матеріалів поданої позовної заяви неможливо встановити чи є ОСОБА_1 єдиним спадкоємцем всього майна померлого ОСОБА_6 чи є ще й інші спадкоємці.

Вказує, довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 19 від 27 січня 2021 року не є належним та достовірним доказом в розумінні ст. ст. 77, 79 ЦПК України, оскільки така довідка видана 27 січня 2021 року, а спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за рік до видачі довідки, відтак вказану довідку не можна вважати належним підтвердженням тієї обставини, що позивач постійно проживав до дня смерті разом із спадкодавцем ОСОБА_5 .

На думку скаржника, ОСОБА_1 не підтвердив належними доказами своє праве вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд першої інстанції не встановив наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, шляхом зміни рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2022 року.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 01 лютого 2020 року Виконавчим комітетом Станильської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 20 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, встановлено, що позивач є сином ОСОБА_5 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 19 від 27 січня 2021 року, ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним був зареєстрований, зокрема його син - ОСОБА_1 ..

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 27 ЦПК України, місцем проживання особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Встановлено, що на час відкриття спадщини місце проживання позивача було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , за якою проживав ОСОБА_5 .

Як вбачається з інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», яка міститься в матеріалах справи , ОСОБА_1 з 29 грудня 2013 року є власником житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про місце проживання №459 від 16 жовтня 2019 року, виданої Станильською сільською радою Дрогобицького району Львівської області місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач не проживав та не був зареєстрований за згаданою адресою на момент відкриття спадщини відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 , будучи сином ОСОБА_5 , спільно проживаючи з ним на момент смерті останнього, прийняв спадщину, яка відкрилася внаслідок його смерті.

Вищезазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги щодо того, що належними доказами не підтверджено ту обставину, що на час відкриття спадщини місце проживання позивача було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , за якою проживав ОСОБА_5 , а довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 19 від 27 січня 2021 року є неналежним доказом, оскільки видана після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_1 міг прописатись за вказаною адресою вже після смерті батька.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Розпискою від 07 травня 2004 року встановлено, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 2080 євро та 400 доларів США і зобов`язалася їх повернути на першу вимогу протягом 14 днів.

Згідно розписки від 06 серпня 2004 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 6000 грн. і зобов`язалася їх повернути за вимогою.

Розпискою від 28 серпня 2007 року встановлено, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 5000 доларів США і зобов`язалася їх повернути за вимогою.

Відповідно до розписки від 15 липня 2008 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 82 700 грн. і зобов`язалася їх повернути за вимогою.

Водночас, у розписці від 20 січня 2004 року відсутня інформація про особу позичальника, яка надала ОСОБА_3 позику в сумі 1500 доларів США, що свідчить про відсутність підстав для включення даної суми в загальний розмір грошових зобов`язань відповідача перед ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що 08 лютого 2021 року позивачем скеровано відповідачу вимогу від 08 лютого 2021 року про повернення коштів в сумі 2080 євро, 6900 доларів США, 88700 гривень, що стверджується описом вкладення від 08 лютого 2021 року, накладною № 058.

Відстеженням поштового відправлення № 058 стверджується, що відповідач отримала згадану вимогу 23 лютого 2021 року.

Враховуючи те, що стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували повернення позивачу суми позики, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що грошові кошти згідно вищезазначених розписок повернуті не були.

Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц зазначив, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 липня 2023 року прийнято заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відмову від позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 040 євро та 200,00 доларів США відповідно до розписки від 07 травня 2004 року, 3 000 гривень відповідно до розписки від 06 серпня 2004 року, 2500,00 доларів США відповідно до розписки від 28 серпня 2007 року та 41 350 гривень відповідно до розписки від 15 липня 2008 року.

Визнано нечинним рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 040 євро та 200,00 доларів США відповідно до розписки від 07 травня 2004 року, 3 000 гривень відповідно до розписки від 06 серпня 2004 року, 2500,00 доларів США відповідно до розписки від 28 серпня 2007 року та 41 350 гривень відповідно до розписки від 15 липня 2008 року

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в частині стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 040 євро та 200,00 доларів США відповідно до розписки від 07 травня 2004 року, 3 000 гривень відповідно до розписки від 06 серпня 2004 року, 2500,00 доларів США відповідно до розписки від 28 серпня 2007 року та 41 350 гривень відповідно до розписки від 15 липня 2008 року - закрито.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та, з врахуванням відмови ОСОБА_1 від частини позовних вимог, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 1 040 євро, 2 700 доларів США та 44 350 гривень та 1739 гривень судових витрат.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах справи містяться лише копії розписок, а оригінали відсутні, що ставить під сумнів наявність грошових зобов`язань ОСОБА_3 перед позивачем не заслуговують на увагу, оскільки оригінали зазначених розписок, на виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 02 березня 2023 року були надані для огляду в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, яке відбулося 29 червня 2023 року, та відповідність копій, які містяться в матеріалах справи оригіналу засвідчена суддею -доповідачем.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення шляхом зміни рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2022 року.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2022 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 040 ( тисяча сорок) євро, 2 700 ( дві тисячі сімсот) доларів США та 44 350 ( сорок чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1739 ( тисячу сімсот тридцять дев`ять) гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 липня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.