КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1319/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Зотько Т.А.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапчук Неля Вікторівна, про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 .

18 січня 2018 року позивач звернувся через свого представника ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на частку спадкового майна, яке складається з частки квартири за адресою в АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька.

15 серпня 2019 року приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, що посвідчують право власності або державну реєстрацію за померлим на вказане спадкове майно. У зв`язку з цим, приватним нотаріусом складено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 - рідна баба позивача по батькові, після смерті якої відкрилася спадщина.

01 серпня 2019 року позивач звернувся до Державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської нотаріальної контори Щербенко О.В., однак державний нотаріус відмовила йому видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні, яка залишилась після смерті його баби - ОСОБА_5 , яке складається з частки квартири за адресою в АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадщину. У зв`язку з цим, державним нотаріусом було складено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вказує, що відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно у позивача, як у спадкоємця після смерті батька та баби, виникла з об`єктивних обставин. Враховуючи, що позивач не проживав разом з батьками у вказаній квартирі протягом тривалого часу, а під час життя батька документи начебто знаходились у баби.

Вказує, що як відомо позивачу, правовстановлюючі документи на майно залишились у ОСОБА_1 , який проживає у вказаній квартирі.

Позивач зазначає, що як спадкоємець за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину та звернувся із заявою про прийняття спадщини, на даний час позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно.

Вказує, що йому, як спадкоємцеві за законом, залишилось до спадкування частки квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 після смерті батька, а також частки вказаної квартири після смерті баби, що разом складає частки квартири.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом частину квартири у АДРЕСА_1 жилою площею 29,9 кв.м., загальною площею 56,14 кв.м.

Деснянський районний суд міста Києва рішенням від 10 серпня 2022 року визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин квартири АДРЕСА_2 .

Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 7318,88 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилається на те, що він не є належним відповідачем у справі. Вказує, що він є спадкоємцем другої черги (братом померлого ОСОБА_3 ), а оскільки згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово, а кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Вказує, що позивач не є власником майна ні після померлого батька ОСОБА_3 , ні після померлої баби ОСОБА_5 , оскільки двічі отримав постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у яких зазначено, що йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку спадкового майна у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця квартиру.

Уважає, що позивачем не вірно вибраний спосіб захисту порушеного права. В даному випадку, необхідно оскаржувати дії нотаріуса, а не подавати позов до іншого спадкоємця.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

02 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

Уважає, апеляційну скаргу необґрунтованою, а вимоги, викладені в ній, не відповідають дійсності та чинному законодавству.

Вказує, що 26 жовтня 2021 року Деснянським районним судом м. Києва у справі №755/15912/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадщини відмовлено в повному обсязі. Звертає увагу, що вище згадане рішення вступило в законну силу та не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Вказує, що твердження скаржника про те, що замість нього належним відповідачем повинна бути Київська міська рада не відповідає нормам цивільного законодавства, оскільки, виходячи з аналізу статті 1277 ЦК України, територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про спадкування у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Лукацька Л.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.

Адвокат Скаржицький М.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , та відповідач ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статтею 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Лукацької Л.Г., адвоката Скаржицького М.В., Чирви Д.О., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька - ОСОБА_3 та баби - ОСОБА_5 , який у встановленому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак на даний час позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, чим порушується його право на спадкування.

Здійснивши перевірку розрахунку загальної частки, яку успадкував позивач після смерті батька та баби, суд зробив висновок, що позивачем здійснено арифметичну помилку у розрахунку своєї частки, а саме частка позивача у спадщині після смерті батька складає частку спадкового майна, яке складається з частки квартири АДРЕСА_2 , тобто частку спірної квартири. Частка позивача після смерті баби складає частку спадкового майна, яке складається з частин квартири АДРЕСА_2 ( частка належна на праві власності + частка успадкована після смерті ОСОБА_3 = частки спірної квартири), тобто 3/8 частки спірної квартири.

Таким чином загальна частка, яка набута позивачем в порядку спадкування за законом в квартирі АДРЕСА_2 , становить 5/8 її частин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З даних свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1997 року установлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної ОСОБА_6 та членам його родини ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в рівних долях (том 1 а.с.137).

З даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 серпня 2007 року установлено, що державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Подаваленко М.С. видано ОСОБА_5 свідоцтво на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (том 1 а.с.138).

З даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 серпня 2007 року установлено, що державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Подаваленко М.С. видано ОСОБА_3 свідоцтво на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (том 1 а.с.139).

Установлено, що позивач є сином ОСОБА_3 , та онуком ОСОБА_5 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відповідно до даних яких ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 (а.с.13), а ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 (а.с.14).

З даних свідоцтва про смерть НОМЕР_3 установлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_4 (а.с.16).

З даних заяви ОСОБА_2 від 18 січня 2018 року установлено, що останній звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 (а.с.101, 118).

З даних постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. від 15 серпня 2019 року установлено, що позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, після смерті батька, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартиру (а.с.18, 124).

З даних постанови Державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. від 01 серпня 2019 року установлено, що позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку спадкового майна ОСОБА_5 , яке складається з 3/4 частки квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартиру (а.с.17).

З даних довіреності від 31 травня 2018 року установлено, що ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_1 оформити спадкові права на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 (том 1 а.с.113).

Згідно даних інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 17 травня 2018 року № 17963, виданої на замовлення приватного нотаріуса, убачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро кв. АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 : 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської Райради у м. Києві 25 листопада 1997 року, розпорядження №4635; 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15-ю Київською держнотконторою 16 серпня 2007 року, № 6-1553 (а.с.19).

Згідно даних інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 19 вересня 2019 року № 36595, виданої на замовлення приватного нотаріуса, убачається, що згідно із даними реєстрових книг Бюро кв. АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована на ім`я ОСОБА_5 : 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської Райради у м. Києві 25 листопада 1997 року, розпорядження №4635; 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15-ю Київською держнотконторою 16 серпня 2007 року, № 6-1549 (а.с.20).

Окрім того, із даних свідоцтва про народження НОМЕР_5 установлено, що відповідач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 (том 1 а.с.134).

29 листопада 1972 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про одруження НОМЕР_6 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_8 " (а.с.133 зворот).

20 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятнадцятої Київської нотаріальної державної контори із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_5 (а.с.128).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача відхиляються колегією суддів з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі з розгляду справ позовного провадження є позивач і відповідач.

Позивачем у позові про визнання права власності в порядку спадкування за законом може бути суб`єкт, який вважає себе спадкоємцем за законом або за заповітом, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на майно, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб тощо.

Відповідачем у такому позові є спадкоємець, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Отже, у цій справі позов пред`явлено до належного відповідача, а доводи апеляційної скарги є помилковими.

Доводи апеляційної скарги в частині неналежно обраного способу захисту відхиляються колегією суддів з огляду на таке.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Такий спосіб захисту є ефективним та забезпечить реальне поновлення прав позивача. Натомість колегія суддів зауважує, що оскарження дій нотаріуса у цьому випадку не може уважатися належним способом захисту, ураховуючи, що суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції, зокрема видати свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не вплвиають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 24 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова