ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року

справа № 712/1857/20
провадження № 22-ц/821/975/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

секретаря - Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року у справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про повернення надмірно нарахованої частини грошового забезпечення, у складі: головуючого судді Пироженка С. А., повний текст рішення складено 09 травня 2023 року,

в с т а н о в и в :

27 лютого 2020 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся в суд з цивільним позовом до ОСОБА_1 про повернення надмірно нарахованої частини грошового забезпечення.

Мотивація позову зводилася до того, що ОСОБА_1 наказом ДПП від 24 березня 2016 року за № 56 о/с призначено на посаду інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси.

Наказом ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с за поданням начальника управління патрульної поліції в Черкаській області відповідач призначений на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області.

На підставі наказу ДПП від 16 жовтня 2019 року за № 789 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

У зв`язку зі зміною організаційної структури управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП НПУ, відповідно до наказу НПУ від 05 лютого 2019 року за № 108 «Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції» посада відповідача була скорочена, у зв`язку з чим відповідачу було направлено від УПП рекомендований лист від 08 лютого 2019 року № 1232/41/24/01-2019 із зазначенням про необхідність з`явитись до УПП для ознайомлення з наказом та написання рапорту на іншу посаду, однак відповідач до УПП для написання рапорту не з`явився.

У зв`язку із зазначеним, на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII, виходячи з інтересів служби та у зв`язку з великою кількістю некомплекту особового складу в батальйоні, начальником УПП старшим лейтенантом поліції Кокобою О. М. на ім`я начальника ДПП підполковника поліції Жукова Є. О. подано клопотання про призначення відповідача на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП з посадовим окладом згідно штату.

Наказом ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с за поданням начальника управління патрульної поліції в Черкаській області відповідач призначений на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області.

08 квітня 2019 року від відповідача до УПП на ім`я начальника УПП надійшов рапорт про ознайомлення із наказом ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с.

15 квітня 2019 року рекомендованим листом за № 3507/41/24/01-2019 відповідачу направлено витяг з наказу ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с.

Будучи ознайомленим із наказом ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с, починаючи з 05 квітня 2019 року, відповідач на службу не виходив, будь-яких відомостей про втрату працездатності тощо за вказаний період до відділу документального забезпечення УПП не надавав.

Наказом ДПП від 11 липня 2019 року за № 1181 було призначено службове розслідування відносно відповідача, утворено дисциплінарну комісію, відсторонено його від виконання службових обов`язків у зв`язку з систематичними невиходами на службу без поважних причті, на період відсторонення від виконання службових обов`язків позивача зобов`язано знаходитись на робочому місці у відділі забезпечення діяльності УПП.

16 липня 2019 року відповідачу було направлено рекомендований лист від УПП за № 6688/41/24/01-2019, яким його повідомлено про призначення службового розслідування та запрошено до УПП для надання пояснень, однак, відповідач до УПП для надання пояснень не з`явився.

18 липня 2019 року відповідачу було повторно направлено рекомендований лист за № 6833/41/24/01-2019 про необхідність прибути до УПП для надання пояснень в рамках службового розслідування.

30 липня 2019 року відповідач прибув до УПП та надав пояснення в рамках службового розслідування призначеного наказом ДПП від 11 липня 2019 року за № 1181, в яких зазначив, що 05 лютого 2019 року він був ознайомлений з повідомленням про можливе наступне звільнення у зв`язку зі змінами організаційно-штатних змін в УПП, рапорту на звільнення у зв`язку із скорочення він не писав, вважає, що він звільнений з 05 квітня 2019 року, а тому інформацію про те, що він знаходиться на лікарняному до УПП він не повідомляв співробітникам УПП ні в розмові ні письмово. 05 квітня 2019 року він закрив лікарняний лист, так як не бачив необхідності його продовжувати.

Висновком службового розслідування дисциплінарної комісії ДПП від 09 вересня 2019 року встановлено факт систематичних невиходів на службу відповідачем без поважних причин починаючи з 05 квітня 2019 року.

За результатами проведеного службового розслідування наказом ДПП від 24 вересня 2019 року за № 661 відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5, 6, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 18 квітня 2017 року за № 1935, абзаців першого та другого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерство внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року за № 1179.

За період відсутності на службі без поважних причин йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення в сумі 42 552,31 грн, які є безпідставно набутими внаслідок недобросовісних дій відповідача, які останній відмовився повернути в добровільному порядку.

Враховуючи наведене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції заборгованість грошового забезпечення на час відсутності на службі без поважних причин з 05 квітня 2019 року по 09 вересня 2019 року в сумі 42 552,31 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року провадження по справі за позовом ДПП НП України до ОСОБА_1 про повернення надмірно нарахованої частини грошового забезпечення, закрито.

Ухвала мотивована тим, що в даному випадку, хоч позивач і вважає сплачені ОСОБА_1 кошти безпідставно набутими та підлягаючими поверненню відповідно до положень ЦК України, проте такі кошти мають статус грошового забезпечення особи під час її перебування на публічній службі в органах Національної поліції, тобто, нараховувались, як учаснику публічно-правових відносин та таке нарахування стосувалось саме таких публічно-правових відносин.

На даний час спірні питання розмежування юрисдикційості розгляду справ подібної категорії врегульовано висновками, зробленими Великою Палатою Верховного Суду 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в яких Велика Палата вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі, поданій 24 травня 2023 року, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права порушено питання про скасування ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року про закриття провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотиви апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд прийшов до невірного висновку про те, що даний спір слід розглядати в порядку адміністративного провадження, оскільки в даній справі спірні правовідносини пов`язані з безпідставним, на думку скаржника, неповерненням фізичною особою йому грошових коштів, тому спір не є публічно-правовим, а випливає з відносин, які стосуються реалізації права скаржника на захист майнових прав, що виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства.

Питання правомірності дій позивача, щодо невиходу на службу та правильність дій відповідача щодо проведення службового розслідування були встановлені рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року по справі № 580/3569/19.

В свою чергу виплачене відповідачу грошове забезпечення за період невиходів набуте недобросовісно, а тому має бути повернуто в порядку передбаченому цивільним судочинством відповідно до положень ст. 1215 ЦК України, оскільки КАС України питання недобросовісності набуття майна не врегульовано, тому дане питання має розглядатися в порядку, передбаченому цивільним судочинством.

Скаржник переконаний, що у справі, що розглядається, правовідносини між сторонами не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень та не стосуються оскарження дій останнього. Отже, за своїм суб`єктивним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених прав та характером спірних правовідносин спір є приватноправовим та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. До наведених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, в якій посилається на п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України, який на час розгляду справи незмінний у розумінні випадків коли громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами у адміністративному судочинстві.

З огляду на зазначене, скаржник вважає, що під час розгляду клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі та ухвалення судового рішення місцевий суд мав би врахувати позицію висвітлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17.

У відзиві на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 адвокатом Семенюк О. Г. зазначено, що доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та не вмотивованими, тому їх слід відхилити, залишивши оскаржувану ухвалу без змін. Твердження скаржника про те, що положеннями КАС України не врегульовано недобросовісність набуття майна , а тому дане питання має розглядатися в порядку цивільного судочинства є невірним, оскільки існує спосіб захисту в порядку КАС, а саме звернення до суду шляхом подання відповідного позову про стягнення коштів після звільнення особи з державної служби в порядку адміністративного судочинства.

Входячи зі сталої практики, яка застосовується до спірних правовідносин, місцевий суд вірно застосував правові норми та закрив провадження у справі з підстав того, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України та ч. 3 ст. 255 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, закриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, приведеним вимогам в цілому відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 наказом ДПП від 24 березня 2016 року за № 56 о/с призначено на посаду інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси (т. 1 а. с. 8).

У зв`язку зі зміною організаційної структури управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП НПУ, відповідно до наказу НПУ від 05 лютого 2019 року за № 108 «Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції» посада відповідача була скорочена, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було направлено від УПП рекомендований лист від 08 лютого 2019 року від 1232/41/24/01-2019 із зазначенням про необхідність з`явитись до УПП для ознайомлення з наказом та написання рапорту на іншу посаду (т. 1 а. с. 12,13).

Згідно подання начальника УПП старшого лейтенанта поліції Кокоби О. М. на ім`я начальника ДПП підполковника поліції Жукова Є. О. від 01.04.2019, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII, виходячи з інтересів служби та у зв`язку з великою кількістю некомплекту особового складу в батальйоні, порушено клопотання про призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП з посадовим окладом згідно штату (т. 1 а. с. 14-15).

Наказом ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с за поданням начальника управління патрульної поліції в Черкаській області Казановський С. В. призначений на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області (т. 1 а. с. 9).

08 квітня 2019 року від ОСОБА_1 до УПП на ім`я начальника УПП надійшов рапорт про ознайомлення із наказом ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с. (т. 1 а. с. 16).

15 квітня 2019 року рекомендованим листом за № 3507/41/24/01-2019 ОСОБА_1 направлено витяг з наказу ДПП від 03 квітня 2019 року за № 238 о/с (т. 1 а. с. 17).

Наказом ДПП від 11 липня 2019 року за № 1181 було призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 , утворено дисциплінарну комісію, відсторонено його від виконання службових обов`язків у зв`язку з систематичними невиходами на службу без поважних причті, на період відсторонення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 зобов`язано знаходитись на робочому місці у відділі забезпечення діяльності УПП (т. 1 а. с. 18-19).

16 липня 2019 року ОСОБА_1 було направлено рекомендований лист від УПП за № 6688/41/24/01-2019, яким його повідомлено про призначення службового розслідування та запрошено до УПП для надання пояснень (т. 1 а. с. 20, 21).

18 липня 2019 року ОСОБА_1 було повторно направлено рекомендований лист за № 6833/41/24/01-2019 про необхідність прибути до УПП для надання пояснень в рамках службового розслідування (т. 1 а. с. 22, 23).

ОСОБА_1 в рамках службового розслідування призначеного наказом ДПП від 11 липня 2019 року за № 1181 пояснив, що 05 лютого 2019 року він був ознайомлений з повідомленням про можливе наступне звільнення у зв`язку зі змінами організаційно-штатних змін в УПП, рапорту на звільнення у зв`язку із скорочення він не писав, вважає, що він звільнений з 05 квітня 2019 року, а тому інформацію про те, що він знаходиться на лікарняному до УПП він не повідомляв співробітникам УПП ні в розмові ні письмово. 05 квітня 2019 року він закрив лікарняний лист, так як не бачив необхідності його продовжувати.

Висновком службового розслідування дисциплінарної комісії ДПП від 09 вересня 2019 року встановлено факт систематичних невиходів на службу ОСОБА_1 без поважних причин починаючи з 05 квітня 2019 року(т. 1 а. с. 24-28).

За результатами проведеного службового розслідування наказом ДПП від 24 вересня 2019 року за № 661 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2, 5, 6, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», п.п. 1, 10, 13 п. 3.1 розділу III посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 18 квітня 2017 року за № 1935, абзаців першого та другого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року за № 1179 (т. 1 а. с. 10).

Відповідно до наданого розрахунку грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин ОСОБА_1 нарахована сума до повернення за період з 05 квітня 2019 року по 09 вересня 2019 року, що становить 42 552,31 грн (т. 1 а. с. 33-35).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 580/3569/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, залишено без змін рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т. 1 а. с. 89-93).

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, перш за все цивільних, господарських та адміністративних між собою. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Частиною третьою ст. 6 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Пунктами 1, 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно до змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року № 826/3985/17 критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Крім того, зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року № 804/285/16 слідує, що спори про відшкодування коштів особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, навіть якщо подання відповідного позову відбувається після її звільнення з державної служби. У рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі.

Судова колегія зазначає, що кошти про стягнення яких з ОСОБА_1 ставиться питання позивачем в порядку ЦК України, в рамках даного провадження, мають статус грошового забезпечення особи під час її перебування на публічній службі в органах Національної поліції, тобто, нараховувались, як учаснику публічно-правових відносин.

З огляду на вказане, у наведеній справі місцевий суд прийшов до вмотивованого висновку про те, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби, що має місце в даному випадку, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, що узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 в якій вона, зокрема відступила від правової позиції викладеній в тому числі в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, з огляду на що суд апеляційної інстанції розцінює посилання скаржника на дану постанову як неспроможний аргумент скарги та не бере його до уваги.

Враховуючи, що у даній справі в рамках апеляційного перегляду ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року не встановлено обставин, що мають істотне значення, які б давали підстави для її скасування, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про закриття провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За наведених обставин оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак