Справа № 157/1675/22
Провадження №2/157/95/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Данилюк Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 07 серпня 2008 року між AT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №E/V 3861. Згідно з договором AT КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 24000 доларів США на термін до 07 серпня 2018 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші втрати згідно з кредитним договором. Згідно з договором у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобов`язання за цим договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №E/V 3861. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

AT КБ «Приватбанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачки. Рішенням цього суду від 10 жовтня 2012 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто заборгованість у розмірі 51765 доларів США 44 центи, що еквівалентно 413761 грн 15 к. станом на 27 серпня 2012 року.

Таким чином, винесення рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На цей час рішення цього суду боржником не виконано.

Сума заборгованості становить 51765 доларів США 44 центи, з якої нараховуються 3% річних.

Оскільки з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року, тобто за період з 07 серпня 2008 року по 27 серпня 2012 року, то за період після набрання законної сили рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року, з 22 жовтня 2012 року по 12 жовтня 2022 року відповідач має заборгованість у розмірі - 15490 доларів США 51 цент, яка складається з 3 відсотків річних від простроченої суми, що становить 15490 доларів США 51 цент.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №Е/V 3861 від 07 серпня 2008 року у розмірі 15490 доларів США 51 цент, яка складається з 3 відсотків річних від простроченої суми, що становить 15490 доларів США 51 цент, та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги не визнала.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 була укладена кредитна угода №E/V 3861.

Згідно з п. 1.1 угоди предметом цієї угоди є загальні умови і порядок надання банком у рамках програми мікрокредитування кредиту позичальнику. Кредит надається при наявності вільних коштів. Надання коштів здійснюється окремими частинами - траншами кредиту (транш визначена сума коштів, обговорена в договорі про видачу траншу, надана в рамках кредитної угоди), сукупна величина сальдо по яких не буде перевищувати суму, обговорену п. 1.2 даної угоди. Видача частини кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу на термін і на умовах, передбачених у даній угоді, а також у договорі про видачу траншу. Умови видачі - сума кожної частини, термін по кожному траншу кредиту оформляється окремим договором про видачу траншу при кожній видачі частини кредиту. Кожний договір про видачу траншу є невід`ємною частиною даної угоди. Позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки і винагороду в терміни, встановлені даною угодою і договорами про видачу траншів у повному обсязі.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 угоди загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди - 24000 доларів США. Термін повернення кредиту й окремих частин - траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 07 серпня 2018 року. Зазначений термін може бути змінений згідно з підпунктами 2.3.3, 2.4.1 даної угоди.

Між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про видачу траншу №E/V 3861/1, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п. 1.2 кредитної угоди №E/V 3728 від 23 квітня 2008 року, а позичальник зобов`язався повернути отриманий транш кредиту, сплатити відсотки на суму траншу кредиту у встановлені даним договором терміни, а також виконати свої зобов`язання, згідно з цим договором, а також виконати свої зобов`язання згідно з цим договором і кредитної угоди №E/V 3861 від 07 серпня 2008 року у повному обсязі (п. 1.1). Сума траншу кредиту 24000 доларів США. (п. 1.2). Термін повернення траншу кредиту і відсотків визначаються відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди (п. 1.3).

З виписки з 07 серпня 2008 року по 09 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості по кредитному договору №E/V 3861/1 не в повному обсязі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року (справа № 2/0417/6967/2012) позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнено заборгованість у розмірі 51765 доларів США 44 центи, що еквівалентно 403761 гривень 15 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент звернення до суду з цим позовом рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року не виконане.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) стаття 530 ЦК України.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, статтею 625 ЦК України визначено правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три відсотки річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані позивачем на суму боргу три відсотки річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що проведене належним чином виконання зобов`язання у спірних правовідносинах не відбулося, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що правовідносини сторін за кредитним договором не припинилися, відповідач як боржник не звільнений від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а банк, як кредитор, не позбавлений права на отримання сум 3% річних, передбачених статтею 625 цього Кодексу.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18) і згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судами при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання в кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Про наведене викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Оскільки рішенням суду від 10.10.2012 року з відповідача стягнуто заборгованість в іноземній валюті, тому стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.

Тому, враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушила умови виконання судового рішення, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в порядку ст. 625 ЦК України, а тому позовні вимоги щодо стягнення вказаної заборгованості в сумі 15490,51 доларів США є правомірними й підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги повністю, стягує з відповідача на користь позивача усі понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 526, 610, 611, 625 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №E/V 3861 від 07 серпня 2008 року в розмірі 3% річних від суми несплаченого боргу, що становить 15490 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто) доларів США 51 цент.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 8495 (вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», вул. Грушевського, буд. 1д, м. Київ, 01001, ; відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий: Б. С. Гамула