Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" квітня 2023 р. Справа № 596/559/23

Провадження № 2-о/596/42/2023 Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Лисюк І.О.
за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,
представника заявника адвоката Книша Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Книш Роман Васильович, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Книш Р.В. в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, та просить в судовому порядку встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 , виписана 1984 року на ім`я « ОСОБА_2 », архівної довідки-виписки про роботу від 07.02.2023 року за №18 виданої Трудовим Архівом Комунальної Установи «Центр надання соціальних послуг Васильковецької сільської ради в якій містяться відомості про роботу « ОСОБА_1 ». а також екзаменаційної картки водія виданої 16 грудня 1983 року на ім`я « ОСОБА_2 ».
В обгрунтування заяви посилається на те, що йому 1984 року була виписана на російській мові трудова книжка НОМЕР_2 без дати заповнення та без дати народження на прізвище « ОСОБА_2 », в архівній довідці за №18 від 07.02.2023 року його по батькові записано скорочено, а саме ОСОБА_1 , (так в документах), а також в екзаменаційної картці водія виданої 16 грудня 1983 року він значиться як « ОСОБА_2 » хоча правильно його ім`я та по батькові « ОСОБА_1 ».
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.04.2023 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду зазначену позовну заяву за правилами окремого провадження.
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Книш Р.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив задовольнити заявлені вимоги з наведених у заяві підстав.
Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.
Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив наступні факти.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видане 5 березня 1963 року Новонижбірківською сільрадою Чортківського району; копії картки фізичної особи платника податків № НОМЕР_4 та паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 18 січня 2011 року, заявник значиться як « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ». (а.с.2,7).
У трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виписана 1984 року заявник значиться як « ОСОБА_2 », графа дата народження не містить запису, у графі «дата заповнення книжки вказано лише 1984 рік.(а.с.3)
Згідно копії архівної довідки-виписки про роботу від 07.02.2023 року за №18 виданої Трудовим Архівом Комунальної Установи «Центр надання соціальних послуг Васильковецької сільської ради вбачається, що у ній містяться відомості про роботу, де заявник значиться як « ОСОБА_1 ». (а.с.5)
Екзаменаційна картка водія видана 16 грудня 1983 року на ім`я « ОСОБА_2 ».(а.с.6)
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 , виписана 1984 року на ім`я « ОСОБА_2 », архівної довідки-виписки про роботу від 07.02.2023 року за №18 виданої Трудовим Архівом Комунальної Установи «Центр надання соціальних послуг Васильковецької сільської ради в якій містяться відомості про роботу « ОСОБА_1 », а також екзаменаційної картки водія виданої 16 грудня 1983 року на ім`я « ОСОБА_2 », а тому заявлені вимоги слід задовольнити.
Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає змогу оформити пенсію.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 81, 273, 293-294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 (жителя: с.Нижбірок, Чортківського району, Тернопільської області) в інтересах якого діє адвокат Книш Роман Васильович (адреса місцезнаходження: смт.Гусятин, вул.Суходільська, 7, Чортківського району, Тернопільської області), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (Тернопільська область, м.Тернопіль, вул Майдан Волі, 3, поштовий індекс 46001) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 , виписана 1984 року на ім`я « ОСОБА_2 »; архівної довідки-виписки про роботу від 07.02.2023 року за №18 виданої Трудовим Архівом Комунальної Установи «Центр надання соціальних послуг Васильковецької сільської ради в якій містяться відомості про роботу « ОСОБА_1 »; екзаменаційної картки водія виданої 16 грудня 1983 року на ім`я « ОСОБА_2 ».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гусятинського районного суду
Тернопільської області Ірина ЛИСЮК