Провадження № 2/641/1352/2023 Справа № 641/8882/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Онди В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей ХМР в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку , але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2019 року розірвано. В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина залишилася проживати разом з позивачем. ОСОБА_1 вказує, що самостійно матеріально утримує дитину. Протягом 2021 року почали виникати конфліктні ситуації щодо місця проживання сина, що негативно впливали на психічний стан дитини. Позивач зазначає, що не перешкоджає спілкуванню сина з його матір`ю, однак з урахуванням конфліктів вважає, що найкращим для дитини та його розвитку буде визначення місця проживання з ним.

До суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , в якій він підтримав позовні вимоги в частині визначення місця проживання сина та просив не розглядати позовні вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання сина.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про визнання частини позовних вимог ОСОБА_1 стосовно визначення місця проживання їх спільного сина разом із батьком, не заперечувала проти їх задоволення.

Від третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності їх представника

Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2019 у справі № 641/8008/19 шлюб розірвано, судове рішення набрало законної сили 05.12.2019 року.

Мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 851 від 22.09.2012 року.

Позивач у справі ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним зареєстрований його син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору оренди, разом з ним проживає його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Актом обстеження житлових умов, складеним 11.01.2022 представниками Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

Мати малолітнього ОСОБА_3 , 2012 р.н., відповідач у справі ОСОБА_2 зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до положень ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Суду надано висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 27.01.2022 щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 .

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та в цій частині суд вважає за необхідне дані вимоги залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 200, 257, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - залишити без розгляду.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його мешкання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , м. Харків, вул. Чернишевська,55.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2023 року.

Суддя: Д. Є. Боговський