справа № 492/1268/21
провадження № 2/492/114/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2023 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал» про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, а також судових витрат, посилаючись на те, що йому на підставі договору дарування від 10 березня 2017 року на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно особового рахунку на зазначений будинок позивачу надаються послуги з водопостачання та водовідведення Комунальним підприємством «Водоканал» (далі за текстом КП «Водоканал»), усі рахунки про сплату послуг виписані на попереднього власника, договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення між позивачем та відповідачем відсутній, засіб обліку води в будинку відсутній. 08 листопада 2021 року позивач отримав попередження від КП «ВОДОКАНАЛ» про наявність заборгованості за послуги водовикористання в розмірі 2496,11 грн., надано строк для погашення заборгованості до 15 листопада 2021 року. Позивач вважає, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, оскільки в період з 04 серпня 2020 року по 30 червня 2021 року позивач знаходився у відрядженні, а з 08 липня 2021 року по 04 серпня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в м. Одеса. Крім того, в період з 28 травня 2018 року по 04 серпня 2020 року, позивач був відсутній у власному житлі, у зв`язку з перебуванням у рейсах на судні. У вказані періоди у будинку ніхто не проживав та послугами водопостачання та водовідведення ніхто не користувався, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за вказані періоди.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, але до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Також, представник відповідача не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 82176536 та № 82171918 від 10 березня 2017 року, договору дарування від 10 березня 2017 року, договору дарування земельної ділянки від 10 березня 2017 року, ОСОБА_1 - позивач по справі (а.с. 7-8, 9) є власником житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11, 12, 13).

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 . Договір між позивачем та відповідачем про надання послуг не укладався, КП «Водоканал» надавав ОСОБА_1 як споживачеві за вказаною адресою послуги з водопостачання та водовідведення, а позивач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся.

Позивачу, як власнику житлового будинку, та споживачу послуги з водопостачання та водовідведення була нарахована відповідачем заборгованість на суму 2496,11 грн., про що позивача було повідомлено шляхом надіслання попередження з вимогою сплатити заборгованість в строк до 15 листопада 2021 року (а.с. 14). Також, в період 2019-2020 року позивачу нараховувалась заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується відповідними платіжними повідомленнями (а.с. 20, 21, 22, 23).

Матеріали справи містять квитанції, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 періодично здійснював оплату послуг з водопостачання (а.с. 14, 15, 20, 24).

Як вбачається з копій послужних книжок моряка № НОМЕР_4 від 24 вересня 2008 року, № НОМЕР_5 від 12 лютого 2020 року, посвідчення особи моряка № НОМЕР_2 від 28 березня 2016 року, копії закордонного паспорта № НОМЕР_3 від 19 лютого 2018 року, довідки від 08 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 в період з 28 травня 2018 року по 14 серпня 2018 року, з 17 вересня 2018 року по 19 березня 2019 року, з 03 листопада 2019 року по 10 лютого 2020 року, з 21 лютого 2020 року по 09 травня 2020 року, з 05 серпня 2020 року по 30 червня 2021 року ОСОБА_1 знаходився у рейсі (а.с. 17,25-26, 27-28, 29-30, 31-32).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 12682 ОСОБА_1 з 08 липня 2021 року по 04 серпня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» (а.с. 18-19).

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з листом до КП «Водоканал» про здійснення перерахунку наданих послуг (водопостачання та водовідведення) за періоди з 04 серпня 2020 року по 30 червня 2021 року, з 08 липня 2021 року по 04 серпня 2021 року (а.с. 16).

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.

Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Пунктом 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі за текстом - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

В силу ч. ч. 1, 4 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

Згідно з ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

У відповідності до ч. 4 ст. 23, ч. 4 ст. 24 Закону послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ( в редакції на час виникнення правовідносин) (далі - Правила). Відповідно до пункту 10 Правил оплата послуг за показниками засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У пункті 17 Правил визначено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно з вимогами п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 29, п. 32 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Судом встановлено, що із заявою про здійснення перерахунку наданих послуг (водопостачання та водовідведення) за періоди з 04 серпня 2020 року по 30 червня 2021 року, з 08 липня 2021 року по 04 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся лише 14 вересня 2021 року, з письмовою заявою та офіційним документом, що підтверджує його тимчасову відсутність до відповідача завчасно не звертався, а також з заявою про здійснення перерахунку за періоди з 28 травня 2018 року по 14 серпня 2018 року, з 17 вересня 2018 року по 19 березня 2019 року, з 03 листопада 2019 року по 10 лютого 2020 року, з 21 лютого 2020 року по 09 травня 2020 року взагалі не звертався, тому суд дійшов висновку, що заява позивача від 14 вересня 2021 року не може бути підставою для перерахунку заборгованості, яка виникла за минулий час, оскільки таке зменшення розміру плати за послуги може враховуватись лише з часу звернення. Докази про те, що позивач звертався із відповідною заявою до відповідача про зменшення розміру оплати до 14 вересня 2021 року, у матеріалах справи відсутні.

Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем, в порушення ст. 81 ЦПК України, не було надано доказів звернення до відповідача із письмовою заявою та офіційним документом, що підтверджує його відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) до нарахування заборгованості, оскільки заява позивача від 14 вересня 2021 року не може бути підставою для перерахунку заборгованості, яка виникла за минулий час, зменшення розміру плати за послуги може враховуватись лише з часу звернення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на самого позивача, у зв`язку з чим, суд не надаючи оцінки наданим представником позивача доказам на підтвердження витрат на правничу допомогу, приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу сплаченого судового збору та понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Суд не бере до уваги письмові докази, а саме: лист КП «Водоканал» (а.с. 139), копію журналу (а.с. 140), заяву від 23 серпня 2022 року (а.с. 141-142), платіжне повідомлення № 1223931 за січень 2023 року (а.с. 143), лист КП «Водоканал» № 78 від 01 вересня 2022 року (а.с. 144), довідку КП «Водоканал» (а.с. 145), копію зведення по особовим рахункам з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року (а.с. 146, 147), рахунки (а.с. 149, 150, 151, 152), оскільки зазначені письмові докази стосуються іншого періоду нарахування заборгованості за водопостачання, не містять інформації щодо предмета доказування у наявній справі, відповідно до ст. 77 ЦПК України та не стосуються предмету спору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 7, 12, 19, 76-83, 95, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал» про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.