СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/622/23
ун. № 759/7304/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , Заінтересована особа: Ірпінська міська територіальна громада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2023 р. до суду надійшла вказана заява, в якій заявник просить встановити факт факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_2 за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який немав офіційного місця реєстрації. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно а саме на земельну ділянку. За переконанням заявника спадщину вона фактично прийняла, оскільки з 2004 р., проживала з спадкодавцем до його смерті. Також заявник зазначила, що окрім неї спадкоємцями першої черги є їх діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та як зазначила остання спадщину вини не приймають. Після смерті спадкодавця, заявниця, вступила в управління спадковим майном. В нотаріальному порядку їй було роз`яснено, що вона пропустила шестимісячний термін подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутні документи, які підтверджують факт проживання померлого за конкретною адресою, а з моменту відкриття спадщини пройшло більше 6 місяців, то рекомендовано звернутися до суду для встановлення місця відкриття спадщини та встановлення факту прийняття спадщини.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї документами, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження у справі, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Крім цього, ч. 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Так, заінтересованими особами, можуть бути особи, які мають право на спадщину, а за їх відсутності в якості заінтересованої особи необхідно вказувати орган місцевого самоврядування за місцем знаходження спадкового майна або за місцем відкриття спадщини.

Як стверджує в заяві заявник, окрім неї спадкоємцями першої черги, відносно майна померлого є їх діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак майно вони не приймають.

Проте вказані особи не залучені, заявником до участі у розгляді справи, в якості заінтересованих осіб.

Встановлено судом, що спадкова справа відносно майна померлого нотаріальною конторою не заводилась, а тому стверджувати, що діти не приймають майно померлого, є передчасно, оскільки відсутня заява про відмову від прийняття спадщини.

Таким чином, встановлено, що окрім заявника на майно померлого претендують на рівні з заявником їх діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємці першої черги.

Так заявник звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження та просила встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого оформлення спадщини в порядку спадкування за законом.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19 (провадження №61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі №227/2188/21 (провадження №61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі №568/310/21 (провадження №61-16757св21).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Метою звернення з вказаною заявою, є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця.

Таким чином факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Такі ж висновки викладено в постанові Верховного Суду від 21.06.2022 року у справі №199/6329/20 (провадження №61-13935св21), ухвалі від 02.05.2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22).

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається спір про право, вважаю, що на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України слід відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, керуючись ст. ст. 186, 260-261, 294, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАН ОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , Заінтересована особа: Ірпінська міська територіальна громада про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву з додатками повернути заявниці в порядку ч. 3 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити заявниці, що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.Д. Бабич