Справа № 216/3165/21
провадження 2/216/382/23
РІШЕННЯ

іменем України

19 квітня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні місцевого суду, в місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів та зміну прізвища дитини,-

встановив:

Представник позивача, адвокат Новак А.М., звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 2015 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, в період яких у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між сторонами був укладений договір, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Мельник Л.П. та зареєстровано у реєстрі за №952 від 22.11.2018 (далі Договір). Відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору, батько має право на території України (за місцем проживання батька) без перешкод спілкуватися з дитиною: кожну другу половину дня п`ятниці, суботи та першу половину неділі щотижнево. Однак, 12 травня 2019 року відповідач в односторонньому порядку вирішив змінити умови зустрічей з дитиною та силоміць викрав її в невідомому напрямку, вимкнувши при цьому мобільний телефон. Позивач написала до органів внутрішніх справ заяву про викрадення дитини, яка була зареєстрована в Журналі Єдиного обліку за №2854 від 15.05.2019, однак дитину повернути не вдалося, після чого вона звернулася до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів, згодом змінила позовні вимоги на негайне примусове витребування дитини. Під час розгляду справи вона намагалася зустрітися з дитиною, однак ОСОБА_2 словесно її ображав, погрожував фізичною розправою та вбивством. В серпні 2019 року позивач самостійно забрала дитину від відповідача та переїхала жити з м. Старокостянтинова до м. Кривого Рогу та забрала заяву з суду. В період з травня 2019 року по серпень 2019 року дитина проживала з відповідачем, чим було порушено вимоги п. 2.1 Договору. На підставі рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у праві №216/2028/20 визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. ОСОБА_1 13.11.2019 одружилася з ОСОБА_3 , який має стабільний та високий дохід, здатен забезпечити її та дитину, також вона має стабільну неофіційну роботу вдома, та має достатній час для виховання дитини. Проте, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, аліменти на утримання дитини не сплачує, веде аморальний спосіб життя. Так, відносно ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 263 КК України, яке знаходиться на розгляді в Старокостянтинівському районному суді Хмельницької області, номер справи №683/1783/19. У справі №683/710/19 відповідача було визнано винним у вчиненні дрібного хуліганства за ст. 173 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу; у справі №683/1036/19 за заявою ОСОБА_5 , матері позивача, було видано обмежувальний припис строком на півроку, у зв`язку з нанесенням їй легких тілесних ушкоджень по погрожування вбивством; у справі № 683/661/19 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння; у справі №683/2434/19 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-2, 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, вчинення дорожньо-транспортної пригоди та невиконання водієм вимоги про зупинку. Зазначені обставини є підставою для зміцни прізвища дитини, так як це вчиняється в інтересах дитини. Крім цього, відповідач станом на 01.05.2021 має заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 24313,32 грн. Відповідно до норм СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, загальна сума пені за несплату аліментів становить 6745,74 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд змінити прізвище малолітньої дитини ОСОБА_6 із « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів у розмірі 6745,74 грн.

20 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, проте, такий до уваги судом не приймається, оскільки надійшов до суду після спливу строку, встановленого судом в ухвалі від 06.09.2021, а також після підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду, що суперечить меті проведення підготовчого засідання, зазначеній у ст.ст. 196, 197 ЦПК України.

Позивач та її представник до суду не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Відповідач та його представник до суду не з`явились, прични неявки не повідомили.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, пояснення по суті спору не надав.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_9 (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_10 13 листопада 2019 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_8 » (а.с. 12).

Судовим наказом Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26.04.20019 стягнуто аліменти з відповідача на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері дитини ОСОБА_10 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.01.2019.

Виконавчий лист перебуває на виконанні в Старокостянтинівському районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), та станом на 01.05.2020 загальний розмір заборгованості по аліментах становить 24313,32 грн., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження та довідкою-розрахунком (а.с. 16, 17).

03 липня 2019 року ОСОБА_10 зверталася до Старокостянтинівського ВП з заявою про те, що колишній співмешканець ОСОБА_2 перешкоджає бачитися зі спільною дитиною ОСОБА_4 , погрожує вбивством, а також ОСОБА_2 вчинив тілесні ушкодження матері заявниці ОСОБА_5 , погрожував гранатою. За результатами розгляду звернення листом від 17.07.2019 повідомлено, що викладені в заяві факти регулюються ст. 15 ЦПК України, розгляд судами у порядку цивільного судочинства справ щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається з витягу від 03.04.2019, відносно ОСОБА_2 внесено відомості до ЄРДР за №000018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до приписів ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу норм глави 49 ЦК України убачається, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1- нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2- нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Саме такий порядок розрахунку пені зі сплати аліментів зазначений Верховним Судом України у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц.

Згідно з розрахунком позивача, наведеним у позові, пеня за прострочення сплати аліментів становить 6745,74 грн., що не перевищує загальну суму заборгованості по сплаті аліментів, а також її розмір не спростований відповідачем, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

Разом з цим, щодо вимог позивача про зміну прізвища дитини суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що на даний час малолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 - позивачем у справі.

13.09.2019 між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 укладено шлюб та після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_8 ».

Відповідач заперечує, щодо зміни прізвища дитини посилаючись на те, що відсутній факт його ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. На теперішній час борг по аліментам сплачено у повному обсязі, що підтверджується довідкою державного виконавця.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Судом не встановлено та позивачем належними і допустимими доказами не доведено факт невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини.

Як вбачається з довідки Старокостянтинівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заборгованість зі сплати аліментів по ВП №59214451, відкритому на підставі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, станом на 19.08.2022 відсутня.

Посилання позивача на те, що малолітня донька проживаючи в сім`ї теперішнього чоловіка позивача, де всі мають прізвище « ОСОБА_8 », створить відчуття неповноцінності в сім`ї, що може призводити до непорозумінь та труднощів у спілкуванні між оточуючими людьми, суд не приймає до уваги як незвичайні обставини, що створилися у житті дитини. Твердження позивача про можливість виникнення в подальшому будь-яких непорозумінь чи труднощів, є нічим іншим як припущенням та не підтверджено доказами відповідно до статей 77-78 ЦПК України, зазначене не може бути покладено в обґрунтування прийнятого рішення.

При вирішенні спору суд також враховує ту обставину, що позивач має намір змінити прізвище дитини на прізвище особи, яка юридично не є її родичом, при цьому незначну тривалість перебування позивача у шлюбі з іншим чоловіком та фактичне нетривале підтримання сімейних відносин її доньки, народженої від фактичних шлюбних відносин з відповідачем, з її теперішнім чоловіком.

Виходячи із встановлених обставин справи, доказів наданих суду, суд вважає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо дитини, як не доведено та не встановлено інших обставин, які б засвідчили відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Враховуючи, що відповідач відмовився надати згоду на зміну прізвища дитини, доказів того, що відповідач неналежним чином виконує батьківські обов`язки та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини суду не надано, а також позивачем не надано до суду доказів, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 148, 180, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 81, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів та зміну прізвища дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2020 по 30.04.2021 у розмірі 6745,74 грн. (шість тисяч сімсот сорок п`ять гривень 74 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, у вигляді судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

У задоволенні вимог про зміну прізвища малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування, , місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ