Номер провадження: 22-ц/813/123/23
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Сувертак І.В. 13 лютого 2019 року в м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 2-5).

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 03.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № МL-В00/123/2008, за умовами якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 78 500,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором, 22.07.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № PML-В00/123/2008, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно: квартиру під АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О. 04.07.2008., зареєстрованого в реєстрі за №1859.

10.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н про відступлення права вимоги №б/н від 18.12.2010 року, згідно якого, у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України, АТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» - прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-B00/123/2008, та договором іпотеки № PML-В00/123/2008.

17.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено рішення про стягнення боргу, яким позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Відповідне рішення набрало законної сили 30.09.2014 року. Вказаним рішенням суду встановлений факт укладання кредитного договору № ML- В00/123/2008 та факт наявності боргу ОСОБА_2 за відповідним кредитним договором у розмірі 4 420 075,59 грн.

Оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, було встановлено суму боргу за кредитним договором № ML-B00/123/2008 y розмірі 4 420 075,59 грн., то кредитор просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки у рамках цієї суми за актуальним курсом НБУ.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2019 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відмовлено за недоведеністю (а.с. 155-157).

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 160-163).

Сторони про розгляд справи на 11 липня 2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Заяв, клопотань від сторін у справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів належності спірної квартири відповідачу ОСОБА_1 , у зв`язку із чим суд не вбачав правових підстав для задоволення позову та відмовив у його задоволенні за недоведеністю.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відповідно до визначення термінів, що містяться у статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Слід зазначити, що право іпотеки, на захист якого подано позов, є похідним речовим правом від права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Згідно зі статтею 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, визнання права належить до способів захисту цивільних прав та інтересів.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № МL-В00/123/2008, за умовами якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 78 500,00 доларів США (а.с. 7-14).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором, 22.07.2008 між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № PML-В00/123/2008, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно:

- квартиру під АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Пепеляшковою А.О. 04.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1859 (а.с. 15-20).

10.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н зір відступлення права вимоги №б/н від 18.12.2010 року, згідно якого, у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України, АТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» - прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-B00/123/2008. та договором іпотеки № PML-В00/123/2008 (а.с. 31-35).

17.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено рішення про стягнення боргу, яким позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено. Рішення набрало законної сили 30.09.2014 року. Вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 4 20075,59 грн. (т. 1 а.с. 24-27).

Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_1 .

При цьому, судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що згідно інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира під АДРЕСА_1 , загальною площею 92, 2 кв.м., житловою площею 27, 1 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 25.06.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Крім того, з даних Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , є іпотечним майно, на яке накладене заборону.

Таким чином, вказані належні та допустимі докази свідчать про належності спірної квартири ОСОБА_1 , що не було враховано судом першої інстанції.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору іпотеки власником квартири під АДРЕСА_1 , загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., була ОСОБА_2 . Нерухоме майно належало іпотекодавцю на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Пепеляшковою А.О. 04.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1859.

Однак, у подальшому, іпотечне майно на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 25.06.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради стало власністю ОСОБА_1 .

Крім того, збільшились загальна площа нерухомого іпотечного майна - з 32,5 кв.м. на 92,2 кв.м., та житлова площа квартири - з 25,1 кв.м. на 27,1 кв.м.

Згідно п.3.5. статті 3 Договору іпотеки, проведення реконструкції чи ремонту предмета Іпотеки не змінює правовідносин сторін за цим Договором.

Відповідно до підпункту 5.3. статті 5 Іпотечного договору, іпотекодавець має право вчиняти будь-які юридичні дії щодо предмета Іпотеки виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя, що міститься в цьому Договорі або у внесених до нього змінах чи доповненнях. Такі юридичні дії включають (але не виключно): передання предмета Іпотеки у наступну Іпотеку; відчуження предмета Іпотеки; інші юридичні дії.

Іпотекодержатель може вчинювати будь-які юридичні дії щодо предмета Іпотеки, лише отримавши попередню письмову згоду Іпотекодержателя.

Отже, в порушення умов іпотечного договору, за відсутності згоди іпотекодержателя, предмет іпотеки був відчужений, змінився власник іпотечного майна, а також змінилися і характеристики предмету іпотеки, а саме збільшились загальна та житлова площі квартири. Тобто, існує невизначеність у належному позивачу праві іпотеки за Іпотечним договором від 22.07.2008 р., укладеним між позивачем та ОСОБА_2 , щодо предмета іпотеки та його власника, що свідчить про порушення права іпотекодержателя за Іпотечним договором від 22.07.2008 року, яке підлягає захисту.

Крім того, з огляду на невиконання позичальником та поручителями своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-В00/123/2008 від 03.07.2008 року, у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним між ним та ОСОБА_2 .

Позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі заявлені позивачем (Іпотекодержателем) до ОСОБА_1 яка, за твердженням позивача, є власником спірного майна у зв`язку з переходом до нього права власності на предмет іпотеки та яка відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» набула статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України «Про іпотеку», в якій визначені наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, статус іпотекодавця набуває лише особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 01.08.2008 року право власності на нерухоме майно: квартиру під АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 25.06.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач у справі, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 25.06.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, з 01.08.202012 року - з моменту державної реєстрації за нею права власності на предмет іпотеки (квартири під АДРЕСА_1 ), є власником спірного майна (предмета іпотеки) та, відповідно, набула статусу Іпотекодавця з усіма правами і обов`язками за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували на момент набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Отже, відповідно до норм Закону України «Про іпотеку», іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Що стосується збільшення площі іпотечного майна після переходу права власності на нього до ОСОБА_1 , то колегія суддів зазначає, що квартира під АДРЕСА_1 , загальною площею 92,2 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., є предметом іпотеки за іпотечним договором від 22.07.2008 року, характеристики якого були змінені, та на зазначене житлове приміщення, власником якого є відповідач, поширюється дія іпотеки на підставі іпотечного договору від 22.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2053.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить до висновку про обґрунтованість заявлених ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовних вимог у цій справі.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2019 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Крім того, на підставі положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають стягненню судові витрати у справі за подання апеляційної скарги в сумі 2 881, 50 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № PML-В00/123/2008 від 22 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О. 22 липня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №2053, а саме на квартиру під АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 25 червня 2012 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради - шляхом продажу цього майна на публічних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижче за звичайних ринкових цін, з метою задоволення вимог іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в загальній сумі 4 420 075,59 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (код ЄЛРПОУ 36789421) судові витрати у справі в сумі 2 881,50 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 14 липня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе