Провадження № 22-ц/802/695/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю представника позивача Лимаря Р. С.,

представника відповідача Мельник В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання дій неправомірними, зобов`язання зупинити нарахування та списати нараховані проценти, пеню, комісію за використання кредитного ліміту, що утворились внаслідок несанкціонованих операцій, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у жовтні 2022 року звернувся в суд з позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання зупинити нарахування та списати нараховані проценти, пеню, комісію за використання кредитного ліміту, що утворилась внаслідок несанкціонованих операцій. Позов обґрунтовував тим, що 23 червня 2022 року на його мобільний номер телефону надійшло кілька дзвінків від невідомої особи, яка представилась працівником АТ КБ «Приватбанк» з пропозиціями щодо нових послуг банку. В ході цих розмов він не повідомляв своїх персональних даних чи будь-якої іншої інформації, що могла сприяти отриманню доступу до його банківських рахунків. Наступного дня, 24 червня 2022 року, він намагався зняти готівку зі своєї картки АТ КБ «Приватбанк», однак з`ясував, що цю картку не приймає ні банкомат, а ні термінал. Він звернувся до відділення банку, де йому повідомили, що з його «Картки для виплат» усі кошти переведені на його кредитну картку «Універсальна», після чого всі кошти, в тому числі, кредитні, було переведені на інші рахунки. Зрозумівши, що його кошти викрадено, він 24 червня 2022 року звернувся в поліцію із заявою про вчинення кримінального правопорушення. За цим фактом розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 23 серпня 2022 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із письмовою заявою, в якій просив зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій, а також просив повернути йому усі незаконно списані кошти в розмірі 55 645 грн. Листом від 15 вересня 2022 року відповідач повідомив йому про відмову у задоволенні вищевказаної заяви, оскільки списання коштів з його рахунку відбулось коректно. Вказує, що впродовж усього часу користування картковими рахунками, відкритими в АТ КБ «ПриватБанк», він нікому не повідомляв пін-код, номер CVV картки чи будь-які інші персональні дані, що сприяли б третім особам в отриманні доступу до його рахунків. Зняття коштів з його банківського рахунку третіми особами відбулось не з його вини, адже він не ініціював такі платіжні операції, а тому нараховані відсотки за несанкціоноване використання коштів та їх подальше нарахування банком є незаконним, тому проценти та штрафні санкції, нараховані на використану суму кредитних коштів, підлягають списанню, а їх подальше нарахування банком підлягає припиненню. Просив визнати неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування процентів, пені, комісії за користування кредитним лімітом за картковим рахунком, що утворилися внаслідок проведення операцій (трансакцій) 23 червня 2022 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» зупинити нарахування за картковим рахунком процентів, пені, комісії за користування кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення несанкціонованих операцій (трансакцій) 23 червня 2022 року; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» списати нараховані за картковим рахунком проценти, пеню, комісію з 23 червня 2022 року за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення несанкціонованих операцій (трансакцій); зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку станом на 00:00 годин 23 червня 2022 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 06 червня 2023 року подав апеляційну скаргу на вищевказане судове рішення, оскільки вважає його таким, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які мають значення для справи, які суд вважав установленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права. Відповідач не виконує ухвалу про забезпечення позову у цій справі, шляхом встановлення заборони АТ КБ «ПриватБанк» списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на його ім`я, у рахунок погашення відсотків за договором № SAMDNWFC3, кредитна карта до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. У зв`язку із нарахуванням АТ КБ «ПриватБанк» відсотків, а також безспірним/автоматичним списанням на «погашення обов`язкового платежу» власних грошових коштів та невиконання вищевказаної ухвали утворилась значно більша сума заборгованості, ніж заявлена у позовних вимогах. Під час судового розгляду 04 квітня 2023 року, після закриття підготовчого засідання, його представником подана письмова заява про збільшення розміру позовних вимог разом із клопотанням про поновлення строку на її подання із наведенням об`єктивних підстав пропущення такого строку. Без виходу до нарадчої кімнати суд відмовив у задоволенні такого клопотання, залишив поза увагою і без вирішення клопотання про поновлення процесуального строку на її подання, нічим не мотивуючи та не обґрунтовуючи своє судове рішення. Вважає, що приймаючи таким чином судове рішення, суд фактично позбавив його можливості оскаржити його в частині поновлення строку. З доказів, наданих відповідачем, можливо встановити, що в аккаунт клієнта «Приват24» був здійснений вхід із нетипової для клієнта IP адреси та з нетипового пристрою (з території Російської Федерації, Ростовська область, м. Куйбишево). Як слідує з матеріалів перевірки третім особам (зловмисникам) окрім того, що потрібно було знати номер його телефону та пароль входу у «Приват24», коли вхід здійснюється з нетипового пристрою та нетипової IP адреси, з його сторони треба було здійснити ще як мінімум три підтвердження (та передати комусь додаткові параметри, цифровий пароль) для можливості проведення усіх цих шахрайських операцій. Суд не звернув увагу на те, що до ряду несанкціонованих транзакцій передували саме такі маніпуляції та не встановлена його причетність до них. Ніякої інформації фізично чи у цифровому вигляді він нікому не розголошував і не передавав. У процесі розгляду справи відповідачем не надано доказів протилежного. Службова перевірка може доводити лише той факт, що мало місце надіслання на його номер телефону та e-mail вказаної інформації, а не сам факт передачі її третім особам. Судом наведено припущення про те, що він перейшов за "фішинговим посиланням». За будь-якими посиланнями не переходив, перехід за посиланням ним здійснювався лише у застосунку «Дія» з метою одержання державної допомоги. Відповідач не довів того, що він (позивач) втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Його звернення до правоохоронних органів з приводу спірної транзакції свідчить про відсутність його волі на вчинення такого переказу. Враховуючи споживчий характер правовідносин, сторони у цій справі не є рівними, що судом також не враховано. Відсутність обставин, які безпідставно доводять, що він своїм діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, вказує на відсутність його вини у знятті грошових коштів з рахунків. Використання відповідачем у матеріалах службової перевірки термінів «шахрайський пристрій», «зловмисники» свідчить про визнання відповідачем факту вчинення шахрайства щодо нього. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовн вимоги задовольнити у повному обсязі.

У письмових поясненнях відповідача АТ КБ «Приватбанк» на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 вказано, що позивачем не спростовано, що він не переходив за будь-яким посиланням. Звукозаписом розмови підтверджується, що позивач стверджує перехід за посиланням для отримання грошової допомоги у зв`язку із війною, будь-яких уточнень запитання оператора банку позивач не потребував. Позивач не виконав вимог, передбачених Положенням про нерозголошення інформації, яка дала змогу користуватися електронними платіжним засобом, та внаслідок переходу за посиланнями стало можливим використання і інціювання платіжної операції у вигляді зняття кредитних коштів. Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник позивача Лимар Р. С. підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Мельник В. М. заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача необхдно залишити без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із письмовою заявою від 23 серпня 2022 року, в якій просив провести службове розслідування щодо обставин викрадення коштів з його рахунку, просив повернути йому кошти, списавши нараховані відсотки за користування кредитом.

На вказану заяву АТ КБ «Приватбанк» листом від 15 вересня 2022 року надав ОСОБА_1 відповідь, в якій повідомляє, що 23 червня 2022 року за його рахунком був здійснений переказ коштів. Такий переказ коштів відбувся з коректно введеним номером його картки, терміну її дії та CVV2 код, після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure, який надсилався на його фінансовий телефон. З огляду на зазначені обставини банк відмовив ОСОБА_1 в поверненні коштів.

З метою з`ясування обставин здійснення переказу коштів 23 червня 2022 року з кредитної картки позивача АТ КБ «Приватбанк» було здійснено службове розслідування та надано висновок від 16 лютого 2023 року. Станом на момент проведення перевірки по віртуальній картці ОСОБА_1 «Універсальна» наявна заборгованість, яка виникла внаслідок зняття 23 червня 2022 року в проміжок часу з 17:44 по 17:49 год коштів в загальній сумі 55 645 гривень. Кошти з картки списані дев`ятьма транзакціями через платіжну систему АТ «Універсал Банк» з ручним введенням номера картки, терміну дії та CVV коду, а також з підтвердженням платежів по технології 3D Secure.

Аналіз подій, які передували зняттю коштів з картки ОСОБА_1 «Універсальна»: ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17:28 год зафіксовано вхід в акаунт Приват24 клієнта (WEB версія) з нетипової для клієнта ІР адреси (росія, ростовська область, куйбишево) та з нетипового пристрою. При цьому логін і пароль входу в акаунт Приват24 ОСОБА_1 не змінювався; При авторизації в Приват24 ОСОБА_1 присутній 2-й фактор, тобто клієнт мав підтвердити з телефону факт авторизації (використовується Confirm сервіс). На фінансовий номер телефону клієнта надходило смс-повідомлення з паролем входу в акаунт Приват24; отримавши доступ до облікових даних Приват24 ОСОБА_1 , зловмисники здійснили перевипуск картку «Універсальна» (віртуальна) з кредитним лімітом 50 000 гривень та встановлено загальний ліміт витрат в Інтернет - 65 000 гривень. При цьому ОСОБА_1 також надходило смс-повідомлення: «ви підтверджуєте перевипуск картки в Приват24. Пароль:26-16. Якщо ви не здійснювали цю операцію, зателефонуйте: НОМЕР_4»; 23 червня 2022 року о 17:43 год картка «Універсальна» (віртуальна) активована в Google Pay. Клієнту також приходило смс-повідомлення з кодом активації. Крім того, о 17:44 на E-mail клієнта було надіслано повідомлення з інформуванням про активацію картки в Google Pay; через Приват24 зловмисниками було здійснено ряд транзакцій між картками і рахунками клієнта ОСОБА_1 , а саме: здійснено зарахування коштів на картку «Універсальна» з картки для виплат в сумі 5 700,87 гривень та проведено зарахування коштів з суми вкладу «Скарбнички» в розмірі 500 гривень. В подальшому ці кошти разом з кредитними коштами з картки «Універсальна» були переведені на невстановлений рахунок через платіжну систему АТ «Універсал Банк».

У досліджуваному судом першої інстанції висновку службового розслідування зазначено, що в ході спілкування з співробітником банку 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 підтвердив те, що з метою отримання грошової допомоги від держави він здійснював перехід за відповідним посиланням. Таким чином, зняття коштів з картки клієнта ОСОБА_1 стало можливим в результаті розголошення клієнтом конфіденційних даних (ймовірний перехід за фішинговим посиланням), що призвело до подальшої компрометації логіну і паролю входу в Приват24 та зняттю коштів.

Суд установив, що 24 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину, на підставі чого Сектором дізнання Луцького РУП ГУНП у Волинській області розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Наведене підтверджується копією витягу з ЄРДР, в якому зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 23 червня 2022 року близько 17 год. 36 хв. невстановлена особа у невстановленому місці, телефонуючи з номера телефону НОМЕР_1 , повідомила завідомо неправдиві відомості, в результаті чого отримала доступ до Інтернет-банкінгу Приват24 та, в подальшому діючи умисно з корисливих мотивів, здійснила списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 на загальну суму 55 095 грн, чим ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 року у справі №699/16-ц (провадження №61-16504св18) та від 05.12.2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15 та в постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі №489/1649/17.

Колегія суддів вважає неспростованим висновок суду першої інстанції про те, що зняттю коштів з карток позивача сприяла необачна поведінка останнього, так як 23 червня 2023 року після переходу за фішинговим посиланням з метою отримання грошової допомоги від держави, третім особам стали відомі логін та пароль для входу до його акаунту в «Приват24», у зв`язку з чим саме він має нести ризик збитків від здійснення операцій за його електронними платіжними засобами, які здійснені до повідомлення банку про вказані обставини. Списання коштів з платіжної картки позивача здійснено з коректним введенням номеру картки, терміну дії СVV2 коду, після чого транзакція біла підтверджена з використанням фінансового телефону позивача. Такі дані є інформацією, яка була відома лише позивачу, і без розголошення третім особам доступ до особистої сторінки позивача в стистемі «Приват24» з боку третіх осіб є неможливим.

На підставі пунктів 2-4 частини 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.1 Умов і правил клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором, або що суперечать чинному законодавству.

Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення картки, доступу третіх осіб до картки, у тому числі до інформації, нанесеної на неї (підпункт 2.1.4.5.2 Умов і правил).

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.6 Умов і правил клієнт зобов`язаний інформувати банк та правоохоронні органи про факти втрати картки, ПІНу або отримання інформації про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку або за телефоном НОМЕР_4 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_2 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_3 (для дзвінків із-за кордону).

Підпунктом 2.1.4.11.1 Умов і правил передбачено, що у випадку втрати картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/мобільної сім-картки із фінансовим номером телефону клієнта або виникнення у клієнта підозри, що картка/ПІН/постійний пароль/одноразові паролі/фінансовий номер телефону могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/фінансового номера телефону клієнт негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій:

- звернутися до відділення банку, в чат-онлайн або за телефоном: НОМЕР_4 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_2 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_3 (для дзвінків із-за кордону) і заявити про такий факт;

- якщо картка підключена до послуги «Інформування про транзакції», виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання послуги;

- якщо картка підключена до системи «Приват24» виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання системи «Приват24».

Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних (підпункт 2.1.4.12.3 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.1.4.12.5 Умов і правил клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, у разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Відповідно до підпункту 2.1.4.12.9 Умов і правил клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у стоп-лист платіжною системою.

З матеріалів справи вбачається, що переказ коштів з картки «Універсальна» (віртуальна) за в сумі 55 645 грн відбувся до повідомлення банку про несанкціоноване використання рахунків позивача, а отже сам позивач несе ризик збитків від здійснення операцій за його електронними платіжними засобами та відповідальність за ці операції.

Твердження позивача про те, що він не переходив за будь-якими посиланнями та не розголошував будь-яких конфіденційних даних, що сприяли б входу стронніх осіб до його акаунту в «Приват24» чи користуванню його платіжною карткою, не підтверджуються належними доказами. Поведінка позивача у період з дня, коли він дізнався про зняття коштів з його рахунку, під час службового розслідування банком та в ході розгляду справи в суді суперечить принципу добросовісності, оскільки його позиція не відповідає попереднім заявам та поведінці сторони (venire contra factum propria).

У зв`язку із списанням коштів із належного позивачу рахунку, на який був установлений кредитний ліміт, користування кредитними коштами фактично відбулося, дії банку щодо нарахування за цим картковим рахунком процентів, пені, комісії за користування кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення несанкціонованих операцій (транзакцій) 23 червня 2023 року є правомірними, а тому немає підстав для зобов`язання відповідача зупинити нарахування таких процентів, пені та комісії за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення транзакцій 23 червня 2023 року, списати нараховані проценти, пеню та комісію, відновити залишок коштів на картковому рахунку станом на 00 год 00 хв 23 червня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції переважно взято до уваги докази, надані відповідачем, зводяться до незгоди позивача із правильним за своїм змістом висновком суду про відмову у задоволенні позову, оскільки а ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді позивач не надав для приєднання до матеріалів справи доказів, які б спростовували докази відповідача чи доводили б обставини, на які він посилаєтьсяяк на підставу своїх позовних вимог.

Заперечення, що містяться в апеляційній скарзі, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про відхилення клопотання позивача про збільшення позовних вимог, не є обґрунтовними з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Відповідно до частин 4, 5 та 8 ст. 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати

Заява про збільшення позовних вимог подана після закінчення підготовчого засідання у цій справі 04 липня 2023 року. Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні такої заяви, про що міститься відповідний запис у протоколі судового засідання та що зафіксовано звукозаписом судового засідання. Постановлення протокольної ухвали про відмову у задоволенні заяви позивача про збільшення позовних вимог не суперечить цивільному процесуальному законодавству.

У пунктах 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена.

Ухвала суду першої інстанції про відмову в прийнятті заяви про збільшення розміру позовних вимог безпосередньо не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в порядку ст. 353 ЦПК України. Наслідком відмови в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви позивачеві.

Водночас у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Позивач також зазначає в апеляційній скарзі, що відмова у задоволенні його заяви у формі протокольної ухвали перешкоди його скарженню в апеляційному порядку, однак таке твердження є безпідставним.

Постановлення судом першої інстанції ухвали про відмову в задоволенні заяви про збільшення позовних вимог без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, не змінює вимоги п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України про те, що такий вид ухвал підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду та не може бути перешкодою в реалізації однієї з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на ухилення відповідача від виконання ухвали про забезпечення позову не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги на рішення суду у цій справі, оскільки не впливає на правильність вирішення такого цивільно-правового спору судом першої інстанції.

Колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права та відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції також не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду відповідають обставинам справи, дослідженим доказам. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді