СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/127/23

пр. № 2/759/1625/23

10 квітня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завланої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди у розмірі 139 778,82 грн. та судові витрати у розмірі 23 386,73 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.01.2022р. сталася ДТП за участю транспортного засобу «Рено Меган», д/н НОМЕР_1 та автомобіля «Ауді А6», д/н НОМЕР_2 . Постановою Святошинського районного суду від 18.04.2022р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2022р. залишено без змін вказану постанову. Тобто, судами встановлено, що відповідач є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок ДТП.

Внаслідок ДТП , транспортний засіб позивача було значним чином пошкоджено, автомобіль потребував ремонтних відновлювальних робіт. Загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача склала 139 778,82 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, відсутній договір страхування і у позивача. Відтак, отримати страхову виплату (страхове відшкодування) у будь-якому розмірі та в позасудовому порядку позивачу не видається за можливе. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановами суду, кошти витрачені позивачем на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином. Позивач вважає, що саме з відповідача підлягають стягненню понесені витрати на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Також просить стягнути судові витрати.

ІІ. Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2022р. приблизно о 23.07 год. ОСОБА_2 в м. Києві на пр-кті Ак.Палладіна, 34, керуючи автомобілем «Ауді», д/н НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , що призвело до пошколдження траснпортних засобів, чим порушив п.п. 12.1; 13.1 ПДР/а.с. 10-11/.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2022р. вищевказану постанову залишено без змін/а.с.12-17/.

Судом встановлено, що винним у вищенаведеному ДТП Є ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного засобу № 41/01-22 вартість відновлювального ремонту транспорного засобу «Рено Меган», д/н НОМЕР_1 становить 139 778,82/а.с.18-44/.

Судом встановлено, що на час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу про відшкодування шкоди/а.с.50-51/.

Відповідно до ст.1166ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2ст. 1187 ЦК України)

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У постанові від 11.12.2019р. у справі № 465/4287/15 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_2 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок. Відповідач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому сума відшкодування має бути стягнута з відповідача у розмірі 139 778,82 грн.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України)

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

01.09.2022р. між ОСОБА_1 та АО «Декструм» було укладено договір № 01/09/22-1 про надання юридичних послуг /а.с.55-57/.

Крім того, 01.09.2022р. було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання юридичних послуг № 01/09.22-1 від 01.09.2022р.

Відповідно до акту здачі-прийняття надання послуг від 25.10.2022р. загальна вартість виконаних послуг за цим актом, станом на момент його надання становить 15 000,00 грн./а.с.60/.

Відповідно до квитанції від 17.11.2022р. позивачем сплачено за надання правової допомоги 15 000,00 грн./а.с.72/.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 15 000 грн. витрати на правничу допомогу, що підтвердженні матеріалами справи.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 397,79 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3, 11, 15, 1166, 1187, 1188, ЦК України, 10, 11,76-84, 141 , 209, 258, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, cуд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завланої внаслідок ДТП -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 139 778,82 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят вісім грн. 82 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 397,79 грн, а всього 16 397,79 грн. (0шістнадцять тисяч триста дев`яносто сім грн. 79 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко