"20" квітня 2023 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/443/22
Номер провадження: 2/150/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 квітня 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-30214822 від 27 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-30214822 від 27 травня 2019 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 27 травня 2019 року між сторонами було укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-30214822, за яким кредитор надав позичальнику кредит в сумі 80 000,00 грн. строком на 72 місяці під процентну ставку 47,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Отож з укладенням заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-30214822 від 27 травня 2019 року разом із додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг)» у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та розмірах, встановлених умовами договору.

У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, на його адресу було направлено вимогу від 01 листопада 2022 року за вих.. № 114/5-к-264280 та № 114/5-к-264281 від 01 листопада 2022 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Однак, вимога залишилася не виконаною.

Станом на 28 жовтня 2022 року заборгованість позичальника перед банком становить 100 916,25 грн., яка складається з :

- заборгованості за кредитом у розмірі 86 894,91 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 3 015,80 грн.;

- заборгованості за відсотками у розмірі 14 021,34 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 13 907,31 грн.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач будучи про час та місце розгляду справи повідомленою у встановленому законом порядку, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на вебпорталі судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилася, а тому ухвалою суду було постановлено провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до статті 6 зазначеного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору,і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Судом встановлено, що 27 травня 2019 року між сторонами було укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № НОМЕР_1 , за яким кредитор надав позичальнику кредит в сумі 80 000,00 грн. строком на 72 місяці під процентну ставку 47,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора.

Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами .

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує з наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 28 жовтня 2022 року заборгованість позичальника перед банком становить 100 916,25 грн., яка складається з :

- заборгованості за кредитом у розмірі 86 894,91 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 3 015,80 грн.;

- заборгованості за відсотками у розмірі 14 021,34 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 13 907,31 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду копію договору, Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки ,розрахунок заборгованості, виписку по рахунку.

Зі змісту вищезазначених документів вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковим рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16.

Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості, що становить 100 916,25 грн., а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відтак, в ході судового розгляду доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за невиконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів, що становить 100 916,25 грн., який складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками. А тому, зазначені кошти підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на те, що при матеріалах справи міститься платіжне доручення від 08 грудня 2022 року, яким підтверджено понесення позивачем витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду з цим позовом у розмірі 2 481,00 грн., вказані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-30214822 від 27 травня 2019 року, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк» () заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку для надання кредиту «Кредит готівкою» № НОМЕР_1 від 27 травня 2019 року в сумі 100 916 (сто тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк» () судовий збір в розмірі 2 481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН