РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Києві, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив:

01 липня 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Києві, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Києві матеріальну шкоду, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 202560,30 грн., судовий збір в сумі 2025, 60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 20000, 00 грн.

24 листопада 2020 року близько 09-12 год. поліцейський роти №7 батальйону №4 полку №1 УПП ДПП в м. Києві ОСОБА_2. керуючи службовим автомобілем марки «SKODA RAPID», днз НОМЕР_1 по пл. Перемоги, 1 в м. Києві, проїжджаючи перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI A4», днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року у справі №761/40118/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно листа ГСЦ МВС від 26 березня 2021 року №31/419аз за інформацією з ЄДРТЗ автомобіль SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 зареєстрований за Департаментом патрульної поліції з 29 серпня 2019 року.

Згідно листа УПП у місті Києві ДПП від 30 березня 2021 року №616аз/41/11/18/03-2021 ОСОБА_2 перебував на службі 24 листопада 2021 року у відповідності до графіку чергування батальйону №4 полку №1 Управління та автомобіль марки SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 зареєстрований за ДПП та перебуває на балансі УПП у місті Києві.

Таким чином, під час вчинення ДТП 24 листопада 2020 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з УПП у місті Києві ДПП, а отже вчинив адміністративне правопорушення під час виконання службових обов`язків.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ АСК «ОМЕГА» за страховим полісом №201941544.

У відповідності до Звіту №1792 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ станом на 17 грудня 2020 року, ринкова вартість КТЗ становить 332560, 30 грн., вартість відновлювального ремонту 416992, 88 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 249834, 40 грн., вартість матеріального збитку завдана власнику КТЗ складає 332560, 30 грн.

01 березня 2021 року ПАТ АСК «ОМЕГА» в рахунок часткового відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом марки SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 , перерахувало позивачу 130000, 00 грн.

Враховуючи загальний розмір матеріального збитку позивачу у розмірі 332560, 30 грн., що підтверджується звітом №1792 від 17 грудня 2020 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ та часткове відшкодування ПАТ АСК «ОМЕГА» завданої шкоди, позивач посилаючись на ст. 979 ЦК України просить стягнути з відповідача залишок невідшкодованого матеріального збитку у розмірі 202560, 30 грн.

Додатково, позивач повідомив, що 18 травня 2021 року звертався до УПП у місті Києві ДПП з вимогою про добровільне відшкодування шкоди, однак отримав відповідь про необхідність звернутися до ДКС України.

11 червня 2021 року представник позивача звернувся з досудовою вимогою до ДКС України та ГУ ДКС України у місті Києві, однак відповіді не отримав.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.02.2022 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 18 квітня 2022 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02 серпня 2022 року представник відповідача ДПП подав відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вказав, що на підтвердження розміру шкоди, позивач подав звіт №1972 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ AUDI A4, днз НОМЕР_2 , відповідно до якого розмір матеріального збитку складає 332560, 30 грн.

Разом з тим, деталі формування суми матеріального збитку при виконанні досліджень, зокрема фото-фіксація пошкоджень, перелік необхідних робіт та запчастин, що підлягають заміні або ремонту, у додатках відсутні.

Також, позивач не повідомив відповідача про здійснення оцінки пошкоджень автомобіля та не встановлено наявності/ відсутності заперечень щодо проведення огляду пошкодженого транспортного засобу спеціалістом саме за вибором позивача.

У зв`язку з цим, вважає необґрунтованим заявлений позивачем до стягнення розмір матеріального збитку.

Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19 вересня 2022 року представник третьої особи - ГУ ДКС України у м. Києві подав письмові пояснення по справі, у яких просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності підстав, до яких закон відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Позивач має довести наявність усіх чотирьох елементів правопорушення, в тому числі і вини.

18 червня 2021 року представнику позивача роз`яснено порядок виконання судових рішень про стягнення шкоди органами Казначейства.

Крім того, повідомив, що ДПП НП України перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні в ГУ ДКС України у Київській області, а тому ГУ ДКС України у місті Києві не є учасником спірних правовідносин.

Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 13 жовтня 2022 року, за клопотанням відповідача витребувано у позивача повний звіт про оцінку вартості майнової шкоди.

Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 23 січня 2023 року, за клопотанням представника ОСОБА_2 витребувано у ПАТ АСК «ОМЕГА» копії звіту про оцінку вартості (розміру) збитків; розрахунок страхового відшкодування; страховий акт та зобов`язуючу пропозицію визначення вартості майна у пошкодженому стані.

16 лютого 2023 року позивач надав витребувані докази.

17 квітня 2023 року до суду з ПАТ АСК «ОМЕГА» надійшли витребувані докази.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_2 - адвокат Данилов Ю.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представники ГУ ДКС України у місті Києві та ПАТ АСК «ОМЕГА у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 26 лютого 2020 року є власником автомобіля AUDI A4, днз НОМЕР_2 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року у справі №761/40118/20 ОСОБА_2 , працюючого поліцейським в УПП ДПП у місті Києві, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 24 листопада 2020 року о 09-12 год., керуючи автомобілем марки SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 по пл. Перемоги, 1 в м. Києві, проїжджаючи перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та звуковим сигналом, не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки AUDI A4, днз НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 3.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно листа ГСЦ МВС від 26 березня 2021 року вих. №419д, станом на 24 березня 2021 року транспортний засіб SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , зареєстрований за ДПП, дата реєстрації 29 серпня 2019 року.

За інформацією УПП у місті Києві ДПП НП України від 30 березня 2021 вих. №606аз/41/11/18/03-2021, ОСОБА_2 перебував на службі 24 листопада 2021 року у відповідності до графіку чергування батальйону №4 полку №1 Управління; автомобіль марки SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 зареєстрований за ДПП та перебуває на балансі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2003 року №848 «Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями» всі транспортні засоби органів поліції використовуються виключно в службових цілях, для забезпечення оперативної і господарської діяльності (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 вересня 2017 року №757).

Патрульна служба відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення належної охорони громадського порядку, громадської безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки. У разі необхідності здійснює регулювання дорожнього руху (підпункт 1 пункту 1 Розділу ІІІ Положення про патрульну службу МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 липня 2015 року №796).

Частиною третьою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідальність роботодавця за шкоду завдану її працівником врегульовано статтею 1172 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Джерело підвищеної небезпеки (службовий транспортний засіб) експлуатується працівником патрульної поліції виключно в службових цілях. Працівник поліції наділений правами здійснювати експлуатацію службового транспортного засобу (об`єкт державної власності), застосовувати передбачені законом заходи примусу з використанням автомобіля, в результаті чого може бути завдана шкода.

Відповідно, у справах про відшкодування шкоди, завданої поліцейським в результаті ДТП, є та юридична особа, у якій працевлаштований такий співробітник, а спеціальними нормами, що регулюють такі правовідносини є статті 1187, 1172 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 р. у справі №203/3237/16 (провадження №61-10121св19).

При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Оскільки законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, а відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини, суд вважає що відповідно до ст. 1172 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_2 повинен нести ДПП.

На дату скоєння ДТП автомобіль марки SKODA RAPID, днз НОМЕР_1 був застрахований в АСК «ОМЕГА» на підставі полісу №201941544, що підтверджено інформацією щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відноси, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

На замовлення ПрАТ АСК "ОМЕГА" СОД ОСОБА_4 провів огляд пошкодженого транспортного засобу AUDI A4, днз НОМЕР_2 .

Зі звіту №9964 від 18 грудня 2020 року встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ AUDI A4, днз НОМЕР_2 , дорівнює ринковій вартості на момент пошкодження та становить 332339, 90 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 428042, 03 грн.

Відповідно висновку №11426 від 22 січня 2021 року ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ AUDI A4, днз НОМЕР_2 на момент оцінки може складати 129143, 76 грн.

Ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ визначена у відсотковій частці придатних до експлуатації агрегатів, вузлів, частин та деталей у вартості КТЗ, а саме: кузов першої комплектації; кузов без обладнання, пофарбований; обладнання кузова; двигун із обладнанням та зчепленням; двигун без обладнання зі зчепленням; коробка передач; карданна передача (роздаточна коробка); передній міст; передня підвіска в зборі із кермовим приладом; задня підвіска в зборі - задня вісь; ведучий міст задній; кермове управління, включно із сервомеханізмом; інше.

За заявою ОСОБА_1 ПрАТ АСК «ОМЕГА» 01 лютого 2021 року здійснило розрахунок №712-15942 суми страхового відшкодування по пошкодженому ТЗ на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. №9964 від 18 грудня 2020 року та висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №11426 від 22 січня 2021 року.

На підставі страхового акту №712-15942 від 01 лютого 2021 року АСК «ОМЕГА» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності страховика у розмірі 130000, 00 грн., що підтверджено дублікатом квитанції № від 01 березня 2021 року.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. №9964 від 18 грудня 2020 року та висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №11426 від 22 січня 2021 року, встановлено, що витрати на відновлювальний ремонт (428042, 03 грн.) КТЗ AUDI A4, днз НОМЕР_2 перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (332339, 90 грн.).

Таким чином, ремонт пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу, у розумінні ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є економічно необґрунтованим та вважається фізично знищеним.

Вирішуючи питання про розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з ДПП на користь ОСОБА_1 , суд приймає до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. №9964 від 18 грудня 2020 року та висновок про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №11426 від 22 січня 2021 року, які проведені на замовлення ПрАТ АСК «ОМЕГА» відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №1792-01, складений 17 грудня 2020 року, яким визначену ринкову вартість пошкодженого КТЗ у розмірі 82725, 90 грн. не визначає вартість технічно справних складових автомобіля, у зв`язку з відсутністю даних, які можна отримати тільки після проведення повного розбирання автомобіля на СТО офіційного дилера із залученням спеціаліста з дефектування для визначення технічно справних складових частин та фахівця у галузі економіки, визначити вартість деталей автомобіля суб`єктом оцінки виявилося неможливим.

Отже, розмір спричиненої позивачу шкоди в результаті ДТП, яка мала місце 24 листопада 2020 року розраховується наступним чином: 332339, 90 грн. (ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження при ДТП) - 129143, 76 (ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані після ДТП) = 203196, 14 грн.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ДПП, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження №61-12032св19).

Таким чином, за вирахуванням сплаченого страхового відшкодування відповідач має сплатити на користь позивача: 203196, 14 грн. (вартість матеріального збитку) - 130000, 00 грн. (сума, яку страховиком сплачено на користь позивача) = 73196, 14 грн.

Водночас, Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не ДКСУ чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року №4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц, у постановах Верховного Суду: від 24 березня 2020 року в справі №818/607/17, від 12 серпня 2020 року в справі №761/7165/17.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява №17862/91, §31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява №20372/11, §65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, §36).

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи викладене вище, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 73196, 14 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 731, 96 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 16, 22, 22, 998, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192-1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Києві, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 73196 (сімдесят три тисячі сто дев`яносто шість) гривень 14 коп. та судовий збір у розмірі 731, 96 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Кушнір