_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-п/947/44/23
УХВАЛА

про розгляд заяви про перегляд заочного рішення

21.04.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

за участі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявоюОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2017 року,-

встановив:

03.04.2023 року в інтересах відповідача ОСОБА_1 до суду звернулась адвокат Суворова Ю.І. з заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2017 року по справі №520/10914/17.

В своїй заяві адвокат Суворова Ю.І. посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 не отримував судові повістки, повідомлення з пошти не надходили. Також адвокат зазначає, що відповідно до п.п. 4 договору позики від 07.08.2015 року відповідач повинен сплатити неустойку у розмірі 3%. При цьому згідно з п. 1 договору позики строк виконання основного зобов`язання обчислюється 30.09.2015 року, а позовна заява надійшла до суду лише 14.09.2017 року. Представник відповідача вказує, що враховуючи те, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд справи, ОСОБА_1 був позбавлений можливості подавати докази та заперечення, в зв`язку з чим адвокат вважає, що є законні підстави для скасування заочного рішення.

18.04.2023 року представник позивача ОСОБА_5 - адвокат Ткаченко Б.Р. подав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому посилається на те, що ОСОБА_1 достеменно знав про наявність судового рішення про стягнення з нього заборгованості, оскільки 18.10.2022 року ним було отримане рекомендоване відправлення, а саме постанова приватного виконавця від 05.09.2022 року про опис та арешт майна боржника у ВП №62753114, а також в подальшому 14.12.2022 року ОСОБА_1 особисто під підпис отримав розрахунок заборгованості в порядку ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Тому посилання на той факт, що строк на оскарження він пропустив з поважних причин - є таким, що вводить суд в оману.

20.04.2023 року адвокат Суворова Ю.І. подала до суду заперечення на заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому вказує, що ОСОБА_1 не отримував копії заочного рішення до ознайомлення з матеріалами справи, з дати якого і потрібно відраховувати строк на оскарження. Окрім того адвокат наводить приклади практики Верховного Суду та зазначає, що вказану судову практику необхідно враховувати, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, чого був позбавлений ОСОБА_1 взагалі.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 вимоги щодо скасування заочного рішення підтримала та просить заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 та представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечують проти скасування заочного рішення та просять заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вислухавши присутніх учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2017 року у справі № 520/10914/17 позовні вимоги ОСОБА_5 , - задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 борг за договором позики від 07.08.2015 року у розмірі 10 260 дол. США, що еквівалентно на день ухвалення рішення становить 285 801,53 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 4 511,68 грн. Визначено, що нарахування 3 % місячних на суму боргу здійснюється до моменту виконання рішення з урахуванням положень п. 4 договору позики від 07.08.2015 року. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2017 року провадження у справі відкрито та призначено цивільну справу до судового засідання.

На адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 судом направлялись рекомендованим листом з повідомленням про вручення копія ухвали про відкриття провадження з матеріалами позовної заяви, а також повістки, проте поштова кореспонденція поверталась до суду без вручення /а.с.41,43/.

Також на адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 надсилалась копія заочного рішення суду від 22.12.2017 року /а.с.52-53/.

13.02.2018 року позивач ОСОБА_5 отримав виконавчий лист по справі №520/10914/17.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2022 року ОСОБА_1 отримав лист приватного виконавця Хлєбнікова О.В., 14.12.2022 року ОСОБА_1 отримав розрахунок заборгованості в порядку ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Також наявний особистий підпис ОСОБА_1 на постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.09.2022 року.

Таким чином, суд відхиляє доводи сторони відповідача ОСОБА_1 щодо того, що відповідач дізнався про наявність заочного рішення лише після ознайомлення з матеріалами справи в березні 2023 року.

При цьому суд враховує, що боржник деякий час не проживав за місцем реєстрації через сімейні обставини, про що вказує представник боржника в заяві про перегляд заочного рішення, однак на підтвердження вказаних обставин письмових доказів стороною відповідача не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена, оскільки відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином за місцем його реєстрації, про наявність заочного рішення був обізнаний ще в вересні 2022 року, доводи, на які він посилається, не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 268, 284-288 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2017 року по справі № 520/10914/17, - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 26.04.2023 року.

Суддя Васильків О.В.