РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року, місто Звягель Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

(Справа № 285/3104/21, провадження у справі № 2/0285/55/23)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділ частки в натурі, що є у спільній частковій власності

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 де він просив виділити належні йому 44/300 частин в натурі житлового будинку та господарських будівель, що розташовані по АДРЕСА_1 , що знаходиться у спільній сумісній власності з відповідачами.

Протокольною ухвалою суду від 07.12.2022 року, за клопотанням позивача було залучено співвідповідача ОСОБА_6 , оскільки остання також являється співвласником спірного будинку.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві власності належить 44/300 будинку по АДРЕСА_1 , а решта частина будинку належить відповідачам. Наданий час він немає можливості користуватися своєю часткою, в добровільному порядку здійснити поділ будинку неможливо, оскільки щодо його поділу відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечують.

Позивач ОСОБА_1 керуючись ст.ст.364, 370 Цивільного кодексу України (Далі - ЦК України), посилаючись на те, що оскільки він є власником 44/300 частки будинку і має право на виділення її в натурі, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не погоджується в добровільному порядку здійснити поділ часток, просить суд позов задовольнити.

Відповідачі та їх представники своїм правом на подачу відзиву не скористалися.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю Крім того, зазначив, що відповідачка ОСОБА_6 до поділу будинку немає ніякого відношення, оскільки у неї є своя частка, а виділ в натур його частки повинен відбуватися з частин, яка належить йому на відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Представники відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом поряду. Заяв про відкладення чи слухання справи у її відсутності не направляла.

Вислухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до вимог статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Встановлено, що сторони по справі є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 , а саме:

позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2017 року набув 44/300 (22/100) частки будинку (а.с.4):

відповідачка ОСОБА_6 , на підставі договору дарування від 09.10.2014 року набула право на 43/100 частки в будинку (а.с.83);

відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.06.2000 р. набули 35/100 будинку (а.с.204).

Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Згідно висновку експерта №2169/21/592/23-25 від 10 квітня 2023 рокувиділити в натурі частки 44/300 та 22/100 з житлового будинку відповідно до діючих вимог нормативних документів в галузі будівництва на час проведення дослідження неможливо. При цьому, експерти запропонували варіант поділу 22/100 частин будинку з відступом від будівельних норм /а.с.117-135/.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду із позовом, позивач на власний розсуд обирає відповідний спосіб захисту.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Позивач звертаючись з даним позовом до суду просив виділити йому його частку саме з 57/100 частки будинку, а не зі всього будинку (100%), пояснюючи це тим, що відповідачка ОСОБА_6 має свою окремо виділену частку (43/100).

Як вже було вищезазначено, Верховний Суд України у своїй постанові зробив висновок, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не усталений порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Таким чином, позивач звертаючись до суду повинен ставити питання про виділ його частки в натурі не з 57/100 частин будинку, а зі всього будинку.

Доводи позивача, що відповідачка ОСОБА_6 має окремо виділену частку в натурі спростовуються витягом з Державного реєстру речових прав, з якого вбачається, що ОСОБА_6 належить 43/100 будинку. При цьому, будь-яких доказів, що ОСОБА_6 було виділено її частку в натурі (рішення суду, договір про виділ частки в натурі за згодою співвласників, тощо), що свідчило б про припинення у неї права спільної часткової власності, суду не надано.

Отже, виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що виділ його частки в натурі не потягне за собою порушення прав інших співвласників будинку та його частку можливо виділити зі всього будинку без суттєвого погіршення технічного стану будинку, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ) про виділ частки в натурі, що є у спільній частковій власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 11 липня 2023 року.

Головуючий