Справа № 567/248/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 25.09.2021 перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , яка проживає разом з нею та перебуває на її матеріальному утриманні.

Зазначила, що вона самостійно не може надати дитині належне матеріальне утримання у зв`язку з тим, що на даний час не працює, так як зайнята доглядом за дочкою та отримує допомогу при народженні дитини, розмір якої становить 860 грн.

Вказує, що фактично з народження дочки відповідач проживає окремо від неї з дочкою та будь-яку матеріальну участь в утриманні дитини не бере, хоча має для цього всі можливості, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою, є військовослужбовцем та проходить військову службу і отримує грошове забезпечення.

Крім того посилається на те, що вона має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дочки та її, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в розмірі 1/5 доходу щомісячно на своє утримання до досягнення дочкою трирічного віку.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 16.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, та роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 25.09.2021.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їхня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні.

Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років, якою є дитина сторін у справі становить 2272 грн.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що, будучи батьком дитини, ОСОБА_2 належним чином її не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дочки не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання дочки від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в її утриманні.

Оскільки відповідач, будучи батьком ОСОБА_4 , на даний час її належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дочку.

Окрім того судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у відповідача інших утриманців.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано.

Водночас, відповідачем не надано доказів відсутності в нього роботи.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Крім того, відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, фактично з народження дитини проживає окремо від сім`ї, будь-яку участь в матеріальному утриманні дружини до досягнення дочкою трирічного віку не надає, хоча має можливість це робити, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дружини, суд також бере до уваги, що розмір аліментів, які пропонує стягувати позивачка на її утримання є завищеним, оскільки такий розмір аліментів не обґрунтований відповідними доказами.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку, що, зважаючи на розмір заробітної плати військовослужбовця, яким за твердженням позивачки є відповідач, більш ніж у чотири рази перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, що забезпечить належне утримання позивачки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку.

Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 14.02.2023, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Також, за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

На підставі ст.84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.76-84, 141, 258-259, 263-265, 273-279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2023 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, починаючи з 14 лютого 2023 року до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ),

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складено 21.04.2023.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.