11.04.2023 Справа № 363/1603/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ковальчука Д.І. ,

представників відповідачів Боднара Н.Я. , Гринів Я.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.12.2011 року між нею та ОСОБА_7 був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період шлюбу подружжям придбано майно, що належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, а саме: земельна ділянка площею 0,1511 га, що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:231:0110; земельна ділянка площею 0,1382 га, що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:229:6001; житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 299,6 кв.м. житловою площею - 185,1 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: батько ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_1 , діти померлого: дочка - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що спірне нерухоме майно було придбане під час шлюбу і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позивач по справі має право на визнання не нею права власності на 1/2 частину вказаного майна. Позивач разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 є спадкоємцями першої черги до майна померлого. Враховуючи, те що неповнолітня ОСОБА_8 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, позивач вважає, що саме в інтересах дитини необхідно відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за позивачем право власності на 2/3 частини спірного нерухомого майна.

На підставі викладеного та згідно ст.ст. 61, 63, 69, 70 СК України позивач просить здійснити поділ майна подружжя та визнати за позивачем право власності на 2/3 частини набутого за час перебування у шлюбі нерухомого майна, виділивши у власність позивача 2/3 частини житлового будинку, та 2/3 частини земельних ділянок, іншу 1/3 частину спірного нерухомого майна залишити у володінні ОСОБА_7 та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

23.06.2021 року до суду від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Боднар Н.Я. надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтовує тим, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Вважає, що за звичайних обставинах позивачка претендує на 1/2 майна померлого ОСОБА_7 , що набуте за час проживання в шлюбі. Окремо, в порядку спадкування за законом позивачка та її донька ОСОБА_8 претендують на 1/5 частку кожен від об`єму спадкового майна покійного ОСОБА_7 . Тобто у позивачки та її доньки за звичайних обставин поділу майна подружжя та спадкування за законом могло б зосередитись 70% усього майна, що раніше належало подружжю ОСОБА_9 . Окрім того, позивачем ніяк не враховано ні інтереси іншої дитини покійного - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ні власний обов`язок по утриманню її малолітньої дитини, в інтересах якої позивачка і просить суд відступити від презумпції рівності часток спільної власності подружжя. Крім того, позивач не зазначила, що згідно ст. 1276 ЦК України, в порядку спадкової трансмісії, є ще один спадкоємець ОСОБА_10 , яка є дочкою матері спадкодавця ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто після відкриття спадщини. Зазначає, що вбачається бажання позивачки нівелювати існуючим позовом свій обов`язок по утриманню її малолітньої дитини, наявними у позивачки матеріальними засобами, по друге-позбавити іншу дитину - ОСОБА_6 (особу з інвалідністю) на рівний розподіл спадщини між усіма спадкоємцями його покійного батька ОСОБА_7 . Вважає, що частини 2, 3 статті 70 СК України до заявлених позивачем правовідносин застосована бути не може. Тобто позивачкою не доведено належними та допустимими доказами обставини, що входять в предмет доказування в даній справі. На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

05.01.2022 року до суду від представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Гринів Я.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтовує тим, що частка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у спільній сумісній власності на спірний житловий будинок та дві земельні ділянки становить 1/2 частини вказаного нерухомого майна. Наголошує на тому, що в разі смерті одного із подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Зазначає, що позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна без попереднього звернення до нотаріуса з вимогою видати свідоцтво про право на спадщину та не отримавши постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

20.01.2022 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказує, що саме інтереси дитини змусили її звернутися до суду із вказаним позовом, враховуючи її малий вік та незадовільний стан здоров`я. Дідусь, тітка та зведений брат дитини взагалі не цікавляться життям та здоров`ям малолітньої ОСОБА_8 та не приймають будь-якої участі у її вихованні. Згідно консультативних висновків педіатра та дитячого ендокринолога ОСОБА_8 має клінічний діагноз: хронічний головний біль, артеріальну гіпотензію, внутрішньочерепну гіпертензію, вузловий зоб, еутиреоз. Має зміни в щитоподібній залозі, що вперше помічені у віці п`яти років. Здоров`ям доньки завжди піклувався її батько, а після його смерті вона перебуває на утриманні на піклуванні позивача, може тільки сподіватися виключно на допомогу матері. Регулярні медичні обстеження та диспансерні обстеження дитини потребують значних матеріальних витрат. Вважає, що збільшення частки у спільному майні подружжя буде відповідати в першу чергу саме інтересам малолітньої дитини. Тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

15.09.2022 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні позивач та її представник-адвокат Ковальчук Д.І. підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, та з урахуванням відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Боднар Н.Я. в судовому засіданні під час розгляду справи заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. Просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та наданих пояснень в судових засіданнях.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Гринів Я.В. в судовому засіданні під час розгляду справи заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі. Просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та наданих пояснень в судових засіданнях.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є бабусею малолітньої дитини ОСОБА_8 та матір`ю позивача. Вказала, що дитина народилася здоровою, але в якійсь момент у дитини почалося погіршення здоров`я, постійно потрібно її лікувати. Батько дитини ОСОБА_7 теж важко хворів, онкозахворювання, переніс операцію, всі кошти витрачалися на лікування. Дитина важко перенесла смерть батька. Крім матері дитині ніхто не допомагає, до смерті батька у дитини було зовсім інше життя.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідачів, допитавши свідка, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

01.12.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського районного управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , актовий запис № 2172, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

У період шлюбу подружжям придбано майно, що належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, а саме:

- земельна ділянка площею 0,1511 га, що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:231:0110, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.11.2012 року, зареєстровано в реєстрі за № 2624 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.01.2015 року;

- земельна ділянка площею 0,1382 га, що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:229:6001, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.07.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 1004 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.07.2017 року;

- житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 299,6 кв.м. житловою площею - 185,1 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 13.01.2015 року, індексний номер 32148068.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: батько ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_1 , діти померлого: дочка - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторонами по справі не оспорюється, що спірне нерухоме майно придбано під час шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як визначено частинами 1 та 2 статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспорт засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

З наведених вище доказів вбачається, що спірне нерухоме майно було набуто сторонами, як подружжям за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя та позивач має законне право на її поділ.

Також враховуючи вимоги ч. 1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна суд, вважає, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя для належного захисту у спірних правовідносинах, необхідно визнати за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку та на 1/2 частину вказаних земельних ділянок.

Однак, замість поділу зазначеного вище нерухомого майна по 1/2 частині, позивач заявляє вимогу про відступ від презумпції рівності часток спільної власності подружжя та просить визнати за нею право власності на 2/3 частини спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Обов`язок, передбачений статтями 12, 81 ЦПК, стосовно доведення обставин, які вказували б на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Позивачка як на підставу відступлення від засади рівності часток, просить врахувати, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_8 , яка хворіє і необхідні кошти для її лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачкою не підтверджено жодними належними та допустими доказами наведені в позовній заяві обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, та за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного нерухомого майна, а факт проживання малолітньої дочки разом із позивачкою, сам по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя.

Таким чином, спірне нерухоме майно, набуте сторонами за час зареєстрованого шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між ними у рівних частках. Підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладено на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ),

ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ).

Суддя О.Д. Рудюк