РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7510/21

Номер провадження 2/495/1008/2023

04 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності щодо земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права власності щодо земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі, у якому позивач просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності щодо земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер 511300000:02:005:0169 шляхом знесення за власний рахунок ОСОБА_2 самочинно збудованої на вказаній земельній ділянці одноповерхової будівлі та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збур у розмірі 908,00 грн.

Стислий виклад позиції позивача

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка АДРЕСА_1 . Загальна площа земельної ділянки становить 0,0288 га, кадастровий номер земельної ділянки 511300000:02:005:0163, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва. Підстава виникнення права власності: рішення Затоківської селищної ради, серія та номер 1070, видане 12.04.2019 року. Право власності зареєстроване 24.04.2019 року на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46709972 від 03.05.2019 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 102, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.05.2019 року.

На належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці відповідач збудував одноповерхову будівлю, без належного на те дозволу, тим самим здійснив самочинне будівництво.

Той факт, що на земельній ділянці АДРЕСА_1 знаходиться самочинно зведена відповідачем одноповерхова будівля підтверджується наступними доказами:

1) абрисом земельної ділянки кадастровий номер 511300000:02:005:0163, де відображено, що на вказаній земельній ділянці зведена одноповерхова будівля із фотофіксацією вказаної будівлі;

2) відповіддю КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 29.07.2021 року за вих. № 971, в якій зазначено, що надати інформацію щодо власника об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не представляється можливим у зв`язку з тим, що КП «Білгород-Дністровське БТІ» не проводилася технічна інвентаризація та державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно;

3) відповіддю Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 10.08.2021 року вих. № 1172/02-07, в якій йдеться про те, що сільській раді не передавалися з Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради жодні документи, які б містили інформацію щодо реєстрації права власності або права користування об`єктом нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Через зведену відповідачем самочинно збудовану одноповерхову будівлю на території земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності позивачу, остання не може в повній мірі здійснювати право власності щодо належної їй земельної ділянки. Позивач заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво (за відповідачем) на її земельній ділянці. На неодноразові звернення до відповідача із вимогою про знесення ним за його власні кошти самочинно збудованого нерухомого майна, відповідач жодним чином не реагує та наполягає на тому, що вказана одноповерхова будівля є його власністю та він має законне право користуватися нею.

У зв`язку з вище викладеним, позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права власника земельної ділянки.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2021 року провадження по справі було відкрито з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2021 року було витребувано від Білгород-Дністровської ДПІ Чорноморського управління ГУДФС в Одеській області реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 ; та витребувано від Затоківської селищної ради інформацію про наявні відомості щодо реєстрації права власності або користування об`єктом нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0163, у разі наявності інформації щодо власника (користувача) нерухомого майна, розташованого за вищевказаною адресою, повідомити, хто є власником та на якій правовій підставі.

25.11.2022 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшла відповідь, згідно з якою в інформаційній системі ДПС України інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 відсутня.

10.03.2022 року від Затоківської селищної ради надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів, згідно з якою у Затоківської селищної ради відсутня запитувана в ухвалі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2021 року інформація.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2022 року суддя Шевчук Ю.В. була відведена від розгляду цивільної справи № 495/7510/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності щодо земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 20.06.2022 року № 103 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи» було призначено перерозподіл справи № 495/7510/21.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддя Анісімова Н.Д. була призначена суддею для розгляду цивільної справи № 495/7510/21.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2023 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено судовий розгляд по суті.

04.07.2023 року до суду надійшли письмові пояснення проти заявлених позовних вимог від представника відповідача адвоката - Боднара Максима Олександровича.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Відповідач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення до суду не надіслали.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням ст.ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її розгляду по суті за відсутності позивача і відповідача.

Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, їх нормативне обґрунтування та висновки суду

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що позивачу на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка АДРЕСА_1 . Загальна площа земельної ділянки становить 0,0288 га, кадастровий номер земельної ділянки 511300000:02:005:0163. Даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Але судом також встановлено, що вищевказана земельна ділянка виділена ОСОБА_2 Протоколом № 4 від 10.11.1980 року засідання правління садового товариства «Авангард» Одеського відділу залізничної дороги на косі К.Бугаз. А перед цим ця земельна ділянка належала діду відповідача ОСОБА_3 , який був членом садового товариства «Авангард», і ця земельна ділянка була виділена як землі рекреаційної категорії.

Щодо самочинно збудованої будівлі суд також звертає увагу на те, що відповідачем надані архівні матеріали того, що спірна будівля була побудована на цій земельній ділянці ще за радянських часів. Так, Дозволом № 124 від 09.08.1989 року виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів було дозволено ОСОБА_3 провести ремонт садової дачі (будинку) на ділянці № НОМЕР_1 в колективному саду «Авангард», а до цього Дозволу передувало клопотання про надання дозволу на капітальний ремонт садового будинку члену садового товариства «Авангард» Одеського відділення дороги ОСОБА_3 на ділянці 1679 з використанням будинку з мансардою, тому що старий будинок прийшов у повну непридатність, так як йому більш ніж 30 років. Отже, сумарно ця будівля розташована на цій ділянці близько 70 років.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Отже, кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасникам справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За змістом ст. 391 ЦК України та ст. 155 ЗК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, суд враховує позицію ВСУ від 17.04.2017 року у справі № 354/612/13-ц, згідно якої: «Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах ВСУ виходить із такого.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в ч. 1 ст. 376 ЦК, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо цей об`єкт:1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) зведений з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Будівництво вважається правомірним, якщо власник ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозвіл на забудову.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи судом було встановлено, що будівля не може вважатися самочинною, адже земельна ділянка, на якій розташовується вказана спірна будівля, була виділена ОСОБА_2 ще у 1980 році, згідно з Протоколом № 4 від 10.11.1980 року засідання правління садового товариства «Авангард» Одеського відділу залізничної дороги на косі К.Бугаз, а перед цим належала його діду по лінії матері відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 .

Крім того, у судовому засіданні недоведеним залишився факт той, що спірний будинок був побудований саме відповідачем і саме після того, як позивач отримала право власності на вказану земельну ділянку, а відповіді з КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» та Кароліно-Бугазької сільської ради, у яких, у загальному, вказано, що вони не мають відомостей щодо реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості, не доводить того факту, що спірний об`єкт нерухомості є самочинно збудованим.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у задоволені позову необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 83, 116, 158, 211, 212, 152, 155 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності щодо земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2023 року.

Суддя Н.Д. Анісімова