Справа № 503/1248/22
Провадження № 2/503/81/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

представника позивача адвоката Анфьорової К.С.,

представника відповідача адвоката Мартинюка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на ті обставини, що судовим наказом Кодимського районного суду Одеської області від 22.06.2018 року у справі № 503/759/18 з нього було стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з 25.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.Однак, на даний час у позивача ОСОБА_1 , як платника аліментів,змінилися обставини, а саме втрата роботи, відсутність можливості знайти постійну роботу, суттєве зменшення розміру доходів та наявність у нього від другого шлюбу іншої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має захворювання, що потребує постійного лікування, а весь його заробіток фактично витрачається на сплату лікарських послуг і придбання коштовних ліків. Тому внаслідок зазначеного не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі визначеному судовим рішенням так це ставить його у дуже скрутне матеріальне становище. У зв`язку з чим позивач змушений для захисту своїх майнових прав пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду через свого представника позовної заяви, в якій просить зменшити з 25.04.2018 року розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на утримання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до щомісячного розміру 2000 грн; а також здійснити перерахунок суми аліментів, з моменту народження його другої дитини (від 20.07.2020) та зменшити суму заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням його складних сімейних обставин

28.10.2022 року ухвалою суду (а.с.37-38) позовну заяву було залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків.

26.12.2022 року ухвалою суду (а.с.45-46) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу її право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області заяву відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву не подала.

28.02.2023 року ухвалою суду (а.с.104-105) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1, 13 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК Українита Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженогонаказом Державної судової адміністрації України від 23 січня 2023 року № 28, про що свідчить відповідна довідка від 04.04.2023 року про доставку повідомлення у додаток «Viber», згідно поданої ним заявки (а.с.70), та довідки про доставку 04.04.2023 року електронних листів із судовими повістками для позивача та його представника на електронну адресу останнього..

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Анфьорова К.С., яка участь в судовому засіданні приймала в режимі відеоконференції, підтримала заявлені позовні вимоги посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника позивача адвоката Мартинюка Ю.М. від 06.04.2023 року про отримання судової повістки про виклик.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мартинюк Ю.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на його безпідставність так як перша дитина позивача також потребує утримання та має захворювання, яке потребує лікування, а відтак і матеріальних витрат.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

Судовим наказом Кодимського районного суду Одеської області від 22.06.2018 року у справі № 503/759/18 (а.с.14-15, 34), який набрав законної сили згідно ч.1 ст. 172 ЦПК України у день його винесення, тобто 22.06.2018 року, з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з 25.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Малолітній ОСОБА_4 за станом свого здоров`я має захворювання (діагноз якого суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці), що потребує тривалого лікування і підтверджується медичними документами за період з 18.02.2016 року по 15.01.2022 року (а.с.82, 84-85, 87-95, 98-102).

При цьому, сім`я ОСОБА_2 , до складу якої увійшов батько ОСОБА_6 та окрім неповнолітнього ОСОБА_4 , ще двоє інших дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має статус багатодітної сім`ї, що підтверджує копія посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Слобідською селищною радою Подільського району Одеської області 22.12.2022 року (а.с.83, 86, 96-97).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 і ОСОБА_9 народилась спільна дитина дочка ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , видане Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.16).

Малолітня ОСОБА_5 за станом свого здоров`я має захворювання (діагноз якого суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці), що потребує тривалого лікування, зокрема із прийняттям медичного препарату «Сабріл» 500 мг та з курсами відновного лікування в реабілітаційних центрах України, а також потребою у постійному сторонньому догляді, що підтверджується копією консультативного висновку ЛКК № 26/2021 КНП «Консультативно-діагностичний центр дитячий Дарницького району м. Києва» від 22.02.2021 року (а.с.18).

Водночас із цим саме лікування малолітньої ОСОБА_5 потребує постійних матеріальних витрат, а саме:

- згідно калькуляції вартості реабілітаційних та побутових послуг, які були отриманні ОСОБА_10 за період 02-13.08.2021 року в закладі охорони здоров`я «Центр комплексної реабілітації дітей з інвалідністю «Відродження», їх розмір становить 6352,75 грн;

- вартість медичних послуг у ТзОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» (м. Трускавець Львівської області), згідно фіскального чеку від 03.11.2021 року (а.с.22), становила 14100 грн, а також вартість послуг з тимчасового розміщення ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 в період 01-12.11.2021 року у ФОП ОСОБА_11 (м. Трускавець Львівської області), згідно рахунку і фіскального чеку (а.с.23) становила 7836 грн; - витрати на придбання медичного препарату «Сабріл» 500 мг, вартість якого станом на лютий 2022 року становила 1545 грн за одиницю, згідно копії заявки-рахунку на доставку лікарських засобів № 80927 (а.с.25), а придбання даного медичного препарату підтверджується відповідними чеками 12.04.2021 року (а.с.19), 04.07.2021 року (а.с.21), двічі 10.08.2021 року (а.с.21), 24.09.2021 року (а.с.21) і 19.11.2021 року (а.с.24).

Зазначене вище захворювання спричинило надання малолітній ОСОБА_5 статусу дитини з інвалідністю, про що свідчить копія посвідчення Серії НОМЕР_3 виданого управлінням соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 09.09.2021 року (а.с.17).

В свою чергу у виконавчому провадженні відкритому на виконання судового наказу Кодимського районного суду Одеської області від 22.06.2018 року у справі № 503/759/18 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів за період з жовтня 2020 року по вересень 2022 року утворилась заборгованість, яка станом на 07.10.2022 року становить 32026,32 грн, що підтверджує копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Крижопільського РВ ДВС Вінницької області (а.с.26).

Нормативно-правове застосування:

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III (надалі за текстом Закон), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 12 Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо матеріального забезпечення дитини, передбаченого ст. 141, 180 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Висновки суду

щодо позовної вимоги про зменшення розміру стягнення аліментів:

По-перше суд звертає увагу на ту обставину, що судовим рішенням судовим наказом Кодимського районного суду Одеської області від 22.06.2018 року у справі № 503/759/18 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 були стягнуті з ОСОБА_1 у частці від доходу батька, а саме заробітку (доходу) платника аліментів.

В свою чергу у змісті позовної заяви ОСОБА_1 просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до розміру 2000 грн, тобто у твердій грошовій сумі.

Зазначене вказує, що ОСОБА_1 фактично заявлено позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів, а саме з частки від його доходу на тверду грошову суму.

Відповідно до абзаців першого і другого ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд звертає увагу, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_3 реалізувала своє право обравши спосіб присудження їй аліментів саме у виді частки від доходу ОСОБА_1 , що і було задоволено судовим рішенням.

Натомість з наведеної вище норми виходить, що право на звернення до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, зокрема зі стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму, має виключно одержувач аліментів, тобто у даному випадку ОСОБА_2 , а не платник аліментів ОСОБА_1 .

Тому фактично заявлена позовна вимога пред`явлена позивачем безпідставно, оскільки у нього як платника аліментів відсутнє право на звернення до суду з позовом зміну способу стягнення аліментів, а відтак вона задоволенню не підлягає.

По-друге суд не вбачає обґрунтованості у самій наявності підстав для зменшення розміру аліментів стягнення яких судовим рішенням визначено проводити в розмірі заробітку (доходу) ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Згідно змісту ст. 192 СК України підставами для зміни розміру аліментів може бути:

- зміни матеріального стану;

- зміни сімейного стану;

- погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів;

- в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, пункт 1 ч.1 ст. 182 СК України передбачає врахування судом при визначенні розміру аліментів стану здоров`я та матеріального становища дитини, а ч.2 ст. 186 СК України передбачає можливість зменшення розміру аліментів за позовом платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів.

Однак, позивачем ОСОБА_1 судом не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у змісті позовної заяви щодо втрати ним роботи, відсутності можливості знайти постійну роботу та суттєвого зменшення розміру його доходів. Так позивачем не надано копії трудової книжки із відповідними записами стосовного його звільнення для підтвердження обставини втрати ним роботи. Також позивачем не надано підтвердження його звернення до відповідного центру зайнятості з метою пошуку роботи для підтвердження обставини неможливості знайти постійну роботу. Крім того, позивачем не надано доказів про свої доходи, зокрема відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, які можна отримати як за зверненням до органу Державної податкової служби України так і шляхом виконання електронного запиту в «Електронному кабінеті» Державної податкової служби України через офіційний веб-сайт за посиланням https://cabinet.tax.gov.ua/. Таким чином суд відзначає, що позивачем не надано суду доказів зміни свого матеріального стану, зокрема його погіршення. При цьому, виникнення потреба у придбанні ліків та самому лікуванні дитини не може підтверджувати погіршення матеріального становища батька за умов залишення невідомими розміру одержуваного ним доходу.

Сімейний стан зазнав змін як у ОСОБА_1 , який утворив нову сім`ю з ОСОБА_9 , у якій вони народили спільну дитину ОСОБА_5 , 2020 року народження, так і у ОСОБА_2 , яка утворила нову сім`ю з ОСОБА_6 , у якій вони народили двох спільних дітей ОСОБА_7 , 2020 року народження, і ОСОБА_8 , 2022 року народження. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що сімейний стан одержувача аліментів ОСОБА_2 зазнав навіть більших змін, а ніж сімейний стан платника аліментів ОСОБА_1 .

З матеріалів справи не вбачається погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, а також нецільового витрачання аліментів ОСОБА_2 .

Суд вважає, що стан здоров`я другої дитини платника аліментів ОСОБА_1 ОСОБА_5 сам по собі не може бути віднесений до такої підстави зміни розміру стягнення аліментів як «в інших випадках, передбачених цим Кодексом», оскільки за умов відсутності належних доказів про доходи платника аліментів ОСОБА_1 суд позбавлений можливості оцінити рівень впливу цієї обставини на його здатність сплачувати аліменти у розмірі раніше визначеному судом.

щодо позовних вимог про перерахунок суми аліментів та про зменшення суми заборгованості за сплатою аліментів:

Суд відзначає ту обставину, що у змісті самої позовної заяви позивачем жодним чином необґрунтовано на підставі яких саме норм матеріального права заявлено позовні вимоги.

Чинна редакція Сімейного кодексу України передбачає лише «перерахування заборгованості» вже стягнутих аліментів виключно державним виконавцем або приватним виконавцем за заявою одержувача аліментів у разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном (абзац другий ч.2 ст. 195 СК України).

Крім того, суд додатково звертає увагу на ту обставину, що згідно абзацу четвертого пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином аліменти, які підлягають стягненню у вже раніше визначеному розмірі, не перераховуються у відповідності до нового розміру аліментів.

Натомість «зменшення розміру судом» передбачене виключно до стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (ч.2 ст. 196 СК України).

У зв`язку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги про перерахунок суми аліментів та про зменшення суми заборгованості за сплатою аліментів безпідставними, а тому задоволенню вони не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ; до ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26.04.2023 року.

Суддя Д.В. Вороненко