ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/243/23 Справа № 211/6547/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
26 квітня 2023 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання -Тимофєєвої В.О.
учасники справи:
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 211/6547/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, третя особа - Металургійний відділ Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
Короткий зміст вимог заяви
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, третя особа - Металургійний відділ Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)..
Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
На вищевказане рішення суду першої інстанції ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» було подано апеляційну скаргу, в якій відповідач ставив питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задоволено частково.
Заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року змінено в частині мотивів задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, третя особа - Металургійний відділ Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виклавши в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 61 гривні 15 копійок.
Короткий зміст заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, заяви інших учасників справи
27 березня 2023 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до апеляційного суду із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу, в якій просили стягнути з вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу (правову) допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 211/6201/18 в розмірі 6000 грн. кожній; ухвалити додаткове судове рішення, яким задовольнити заяву про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу на стадії апеляційного провадження.
Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи
Від ПАТ «Банк фінанси та кредит» надійшло заперечення на клопотання, вважають, що розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним, оскільки справа № 211/6547/21 не є складною, представником Позивачів згідно інформації, яка міститься в ЄСІТС було подано відзив на апеляційну скаргу лише від імені Позивача 1- ОСОБА_1 , зміст відзиву є аналогічним до доводів позовної заяви та не містить жодних нових обґрунтувань чи доказів. Відзив на апеляційну скаргу від Позивача 2 - ОСОБА_2 в ЄСІТС відсутній. Крім того в судових засіданнях адвокат представляв одночасно інтереси двох клієнтів одночасно, позиція яких була однаковою, а отже сума витрат на правничу допомогу є значно завищеною.
У судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник позивачів Павленко В.В. не з`явились надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
У судове засідання представник ПАТ «Банк фінанси та кредит» не з`явився про день та час слухання справи повідомлений належним чином.
Позиція апеляційного суду, та її нормативно-правове обґрунтування
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність;
2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.
ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).
Перегляд судових рішень (як рішень, постанов та ухвал) у апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ЦПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів цивільного процесу і передбачений у пункті 8 частини третьої статті 2 та статті 17 ЦПК України.
За результатами апеляційного та касаційного переглядів відповідно суд має право як на певні висновки щодо розгляду справи по суті, так і на певні процесуальні висновки, які унеможливлюють подальший апеляційний чи касаційний розгляд.
У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення.
Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20(провадження № 14-20цс22).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У заяві відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили стягнути із ПАТ «Фінанси і Кредит» витрати на правову допомогу за договором № 25/01/22 від 25.01.2022 року у розмірі 6 000 грн., за договором № 25/01/22 від 25.01.2022 року у розмірі 6 000 грн., на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи заявником подані договір про надання правової допомоги №25/01/22 від 25 січня 2022 року, акт №01 прийому -передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №25/01/22 від 25.01.2022 року, договір про надання правової допомоги №25/01/22-2 від 25 січня 2022 року, акт №01 прийому -передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №25/01/22-2 від 25.01.2022 року.
Ураховуючи надані стороною відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 докази та прийняте судом апеляційної інстанції рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу за договором № 25/01/22 від 25.01.2022 року у розмірі 6 000 грн., та за договором № 25/01/22 від 25.01.2022 року у розмірі 6 000 грн.,, на стадії апеляційної інстанції, та часткове задоволення клопотання відповідачів, виходячи з такого.
Згідно з актом № 01 прийому-передачі наданих послуг до договору за договором № 25/01/22 від 25.01.2022 року адвокатом Павленко В.В. надано послуги ОСОБА_5 , які складаються з: підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу - 4000 грн. (4 години), участь у судовому засіданні 07.03.2023 року - 1000 грн. (1 година), участь у судовому засіданні 22.03.2023 року - 1000 грн. (1 година).
Згідно з актом № 01 прийому-передачі наданих послуг до договору за договором № 25/01/22-2 від 25.01.2022 року адвокатом Павленко В.В. надано послуги ОСОБА_2 , які складаються з: підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу - 4000 грн. (4 години), участь у судовому засіданні 07.03.2023 року - 1000 грн. (1 година), участь у судовому засіданні 22.03.2023 року - 1000 грн. (1 година)
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути пропорційним до предмета спору.
В даній справі позивачі звернулись до суду з вимогою про стягнення безпідставно набутих коштів з відповідача в розмірі 41 990,62 грн. кожній.
В акті приймання-передачі наданих послуг адвокатом вказано складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу. Разом з тим, зазначене є складовою та невід`ємною частиною складення відзиву на апеляційну скаргу. В свою чергу, направлення відзиву на апеляційну скаргу не відноситься до правової допомоги в розумінні положень статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Крім того, відзив подано від імені позивача ОСОБА_1 , від імені ОСОБА_2 відзив на адресу апеляційного суду не надходив, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення на користь ОСОБА_2 витрат з підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу вартістю 4000 грн.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.. на користь та ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.. що на думку колегії суддів є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом Павленко В.В. обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Керуючись статтями 270, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову у справі № 211/6547/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, третя особа - Металургійний відділ Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн..
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь та ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн..
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Судді: