СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Жовноватюк В.С.,

за участю секретаря Лопатюк А.В.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Тетяна Анатоліївна, - про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила встановити факт її спільного проживання із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог позивач в позовній заяві та представник в судовому засіданні зазначили, що вона з 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджувала, що вони проживали із ОСОБА_3 як чоловік та дружина, то в його квартирі в Солом`янському районі в місті Києві, то в її квартирі на Оболоні в місті Києві, вели спільне господарство, а також були пов`язані один з одним взаємними правами та обов`язками.

З 2010 року позивач не надавала істотного значення офіційній реєстрації шлюбу, хоча ОСОБА_4 неодноразово робив пропозицію зареєструвати шлюб. Відмова ОСОБА_1 була вмотивована власною нерішучістю та рядом етичних причин, оскільки померлий був хрещеним батьком її єдиної доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та завжди брав активну участь у її вихованні, оточуючи турботою та любов`ю.

Стверджувала, що завжди брала активну участь у вирішенні всіх побутових проблем померлого чоловіка - ОСОБА_3 , його мами та бабусі, опікувалася їх станом здоров`я, наводила лад в оселях, готувала, навіть організовувала дрібний ремонт в квартирах на власний смак і власним коштом, супроводжувала під час візитів до медичних закладів, особисто спілкувалась з лікарями, слідкувала за лікуванням та вчасним відвідуванням лікарів. Позивач особисто займалася організацією поховання бабусі громадянського чоловіка - ОСОБА_6 , його мами - ОСОБА_7 та самого ОСОБА_3 , у тому числі займалася замовленням, організацією робіт та оплаті по встановленню пам`ятника на могилі бабусі померлого ОСОБА_3 .

Позивач зазначила, що організовувала сімейні свята вдома у ОСОБА_4 , враховуючи стан здоров`я його мами і бабусі, а також спільні фінансові можливості. Померлий ОСОБА_3 неодноразово зазначав про своє спільне проживання та ведення спільного господарства з позивачем своїм друзям, про те, що після його смерті все, що йому належало перейде у власність позивача. Враховуючи, що позивач та померлий ОСОБА_3 не мали якихось значних збережених матеріальних ресурсів та доходів від своєї діяльності, їхнє життя проходило в доволі спокійній обстановці, пов`язаній з турботами про домашній побут, піклування один про одного, своє здоров`я та спілкування з рідними. Відсутність коштів не дозволяла робити значні покупки чи здійснювати закордонні подорожі. Всі доходи, які вони отримували, йшли на придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг, ліки та медичні обстеження ОСОБА_4 та підтримання його здоров`я, утримання автомобіля, підтримання технічної справності квартир, які їм належали.

Позивач у разі необхідності перераховувала кошти на картку ОСОБА_3 , проте зазвичай оплата покупок, окрім комунальних послуг, здійснювалася за готівку. У червні 2016 року ними спільно було проведено косметичний ремонт в квартирі, яка належала ОСОБА_4 . Організацією та придбанням матеріалів займалася позивач.

Крім того, після ампутації правої нижньої кінцівки у 2015 році ОСОБА_3 , ОСОБА_1 опікувалася станом його здоров`я, організовуючи йому реабілітацію та здійснювала постійний цілодобовий догляд за ОСОБА_4 , який після операції за станом здоров`я потребував сторонньої допомоги, яку надавала позивач, купувала ліки, супроводжувала до лікарні, допомагала у побуті.

Звертає увагу суду, що померлий ОСОБА_3 був колишнім наркотично залежним, в якого були складні відносини з рідними, натомість позивач мала позитивний вплив на нього, пройшла з ним тяжкий період його лікування та реабілітації, підтримувала його та фактично продовжила йому роки життя. Позивач завжди підтримувала захоплення померлого ОСОБА_3 технікою, захоплення тваринами, знімання ним відеороликів. Так само і ОСОБА_3 підтримував її в її професійній діяльності як артиста, іноді її супроводжував на концерти наприклад.

Позивач стверджує, що характер родинних відносин був такий, що померлий ОСОБА_3 за час спільного проживання з позивачем навіть заповів одну із належних йому на праві власності квартир доньці позивача, тому що вважав її хоч і не рідною, проте донькою.

Після його смерті залишилось також нерухоме майно, що не було охоплене заповітом: квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 . Після смерті протягом шестимісячного строку позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КМНО Седлецької Т.А.

07.02.2022 постановою приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю достатніх підстав для закликання до спадкування за законом. Нотаріус мотивувала свою відмову тим, що шлюб між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 не був зареєстрований належним чином в органах реєстрації актів цивільного стану, а тому відсутня належна правова підстава вважати, що позивач протягом тривалого часу проживала з померлим однією сім?єю та вела спільне господарство.

Позивач продовжила, що в травні 2022 року позивач звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з 2010 року по день його смерті. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у відкритті провадження відмовлено, оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. До вказаного висновку суд прийшов у зв`язку з існуванням спадкоємця п`ятої черги - двоюрідного дядька померлого - ОСОБА_2 .

З наведених вище підстав, позивач просила задовольнити позов (Том 1 а.с.3-13).

03.01.2023 судом прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (Том 1 а.с.86-87).

23.01.2023 в судовому засідання порадившись на місці суд задовольнив клопотання представника позивача та залучив співвідповідача Київську міську раду, також постановив ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Седлецької Т.А. завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.124).

07.02.2023 до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , у якому останній просив відмовити у задоволені позову, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина на дві квартири в м. Києві, що не були охоплені заповітом, а тому їх спадкування здійснюється за законом. Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8 в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, звернувся відповідач, який є двоюрідним дядьком померлого, а також позивач, яка вказує, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідач, будучи двоюрідним дядьком померлого ОСОБА_8 , не визнає факту проживання позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2010 року з ОСОБА_3 , та не визнає її права на спадкове майно, яке залишилося після ОСОБА_3 . За переконанням відповідача, позивач не надала доказів, які б підтверджували наявність між нею та ОСОБА_3 сталих відносин, притаманних подружжю. Жодним доказом у справі, на його думку, не підтверджується характер близькості позивача та померлого саме як чоловіка та жінки: немає приватних листів, жодного особистого подарунку, що характеризували б взаємини як особисті, ніжні, турботливі.

Надані позивачем банківські квитанції про перерахування грошових коштів позивачем померлому та навпаки, на думку сторони відповідача - не можуть свідчити про спільне ведення сімейного бюджету ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , починаючи з 2010 року.

Що стосується письмових доказів, як-то свідоцтва про поховання ОСОБА_3 , договору-замовлення №01715 від 07.08.2021 на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 , акт до Договору №01715 від 07.08.2021, заказу-наряду №600135 на поховання ОСОБА_3 , товарного чеку від 05.08.2021, довідки КП «Ритуал» за вих. №09/01 від 09/08/2021 про те, що позивач поховала на кладовищі «Біле» ОСОБА_3 за власні кошти, то вказані докази не є, на думку відповідача, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства.

Надані суду нотаріальні заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в яких вони підтверджують факт спільного проживання позивача з ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, починаючи з 2010 року, також, на думку відповідача, не можуть бути прийняті судом до уваги як доказ наявності сімейних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини, оскільки нотаріус посвідчує лише підпис на заяві, а не обставини, які необхідно було підтвердити чи спростувати стороні.

Натомість, проаналізувавши сторінки позивача в соцмережах Instagram та Facebook, відповідач стверджує, що позивач перебувала у любовних відносинах з іншою особою - ОСОБА_12 , їздила з вказаною особою в закордонні подорожі, відвідувала ресторани тощо.

З наведених підстав вважав позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, які задоволенню не підлягають (Том 1 а.с.135-139).

27.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив , в якій позивач акцентує увагу, що померлий ОСОБА_3 був колишнім наркотично залежним, в якого був складний характер, а відповідно і складні відносини з рідними, натомість позивач мала позитивний вплив на нього, пройшла з ним тяжкий період його лікування та реабілітації, підтримувала його та фактично зберегла та продовжила йому роки життя. Припустила, що можливо тепер і на цій підставі «рідні» обмовляють її і стверджують про те, що ніякої родини у неї з ОСОБА_3 не було.

Позивач продовжила, що у 2015 році померлому ОСОБА_3 було ампутовано праву нижню кінцівку в зв`язку з чим він потребував сторонньої допомоги, а тому позивач опікувалася станом його здоров`я, організовуючи йому реабілітацію та здійснювала постійний цілодобовий догляд за ОСОБА_4 , купувала ліки, супроводжувала до лікарні, допомагала у побуті тощо. Позивач та померлий ОСОБА_3 не мали якихось значних збережених матеріальних активів. Це і не дозволяло робити значні покупки чи здійснювати спільні закордонні подорожі.

Звертає увагу суду, що питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи, доходів, які отримують сторони, особистого характеру сторін, попереднього життєвого досвіду. Доказом близьких стосунків позивача з померлим може служити його відношення до доньки позивача. Задається питанням, чому для прикладу померлий ОСОБА_3 не розпорядився своїм майном на користь відповідача ОСОБА_2 чи його дітей, які були йому родичами, як зазначено у відзиві, мали «такі теплі стосунки з ним», а заповів цінне майно не користь «чужих» йому людей. Це ж саме питання може стосуватися і поховання самого ОСОБА_3 , і зберігання документів померлого, і догляду за ним та багатьох інших питань, і це при наявності родичів.

З приводу посилань відповідача на перебування позивача у любовних відносинах з іншою особою - ОСОБА_12 , вважала вказані посилання повністю безпідставними. З ОСОБА_13 позивач знайома з кінця 90-х років. З ним був знайомий і ОСОБА_3 . Спочатку це був колега, з яким вони виступали на одних заходах, а потім він став її продюсером, адміністратором, звукорежисером, тобто людиною, яка повністю займалася організацією її концертної діяльності. А тому й відносини у позивача з ОСОБА_12 досить близькі, дружні, оскільки займаючись професійною діяльністю вони проводили багато часу разом (Том 1 а.с.232-236).

06.03.2023 під час підготовчого судового засідання судом задоволено клопотання позивача та відповідача про виклик та допит свідків в судовому засіданні.

13.03.2022 - ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

24.03.2023 в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

05.04.2023 в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 .

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник категорично заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач Київська міська рада свого представника на розгляд справи не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності останнього, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Третя особа також направила заяву про розгляд справи за її відсутності.

19.04.2023 судовий розгляд справи завершено. Перед дебатами оголошено перерву (Том 2 а.с.144).

10.05.2023 та 12.06.2023 справа знята з розгляду через зайнятість головуючого розглядом кримінальних проваджень.

12.07.2023 учасники справи в судове засідання не прибули, представник позивача подав дебати в письмовому вигляді, просив їх долучити до матеріалів справи та в разі проведення судового засідання, оголосити їх . Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже таким, що прийняв спадщину, вважається спадкоємець четвертої черги, якщо він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, встановлення вказаного юридичного факту позивачу необхідне саме для реалізації свого права на спадкування як спадкоємця четвертої черги і доведення, що вона, фактично, прийняла спадщину, оскільки нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Том 1 а.с.17).

16.08.2021 приватним нотаріусом КМНО Седлецькою Т.А. заведена спадкова справа № 30/2021 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з матеріалами спадкової справи, померлий ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 11.04.2018, за реєстровим № 1-12, на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій заповів належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 . Спадкоємиця за зазначеним заповітом прийняла спадщину в установленому законом порядку. Серед майна, що належало померлому на день його смерті, залишилось нерухоме майно, що не охоплене заповітом, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 (Том 1 а.с.21, Том 2 а.с.44).

29.09.2021 до приватного нотаріуса Седлецької Т.А. надійшла заява про прийняття спадщини за законом від імені гр. ОСОБА_2 , двоюрідного дядька, згідно з якою він приймає спадщину, відповідно до ст. 1265 ЦК України.

04.02.2022 до приватного нотаріуса Седлецької Т.А. надійшла заява про прийняття спадщини за законом від імені гр. ОСОБА_1 , згідно з якою вона приймає спадщину, відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті свого громадянського чоловіка - ОСОБА_3 (Том 1 а.с.19-20).

07.02.2022 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 27/02-31 приватний нотаріус КМНО Седлецька Т.А. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 (Том 1 а.с.21).

У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц зазначено, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Так, свідок ОСОБА_14 , артист, колега позивача, повідомив, що знає ОСОБА_1 15 років, ОСОБА_26 є продюсером ОСОБА_27 . Останніх пов`язує лише робота. Вони ніколи не вели себе на людях як сім`я. Наголосив, що артисти то є творчі люди, які можуть проявляти любов і до своїх колег. Вдома не був, де ОСОБА_1 проживає конкретно не знав. Чи є в неї діти також не знав. Спілкування суто по роботі. На запитання чи бачив свідок ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 відповів, що ніколи не звертав увагу, її особистим життям не цікавився.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , майстер будівельних робіт, повідомив, що на АДРЕСА_4 позивач із її чоловіком попросили зробити маленький косметичний ремонт. Свідок приїхав і зробив смету, що потрібно купити. Поїхали всі разом в «Епіцентр», все купили, ОСОБА_1 платила на касі. ОСОБА_4 допомагав все заносити у квартиру і робити ремонт. Зі слів свідка, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели себе як чоловік і дружина. Вони були весь час разом, навіть запросили його повечеряти, за столом «ніжно» один до одного ставилися як чоловік та дружина. Вказав на деталі, які привернули його увагу в квартирі, запам`ятав ОСОБА_4 без правої ноги.

Свідок ОСОБА_16 , спільний знайомий позивача та ОСОБА_3 , ресторатор, повідомив, що знайомий з ОСОБА_1 з 90-х років. З 2010 знає і ОСОБА_4 , її чоловіка. Позивач виступала в його ресторанах, а ОСОБА_3 чекав після таких концертів останню. Свідок також зазначив, що привозив для ресторану на продаж птицю, яку він самостійно вирощував. Крім того, свідок вказував, що на прохання позивача також надавав періодично роботу ОСОБА_3 , пов`язану з доставкою готових страв з ресторану на замовлення клієнтів, інколи лагодив в ресторані електрику. Після такої роботи іноді разом відпочивали за одним столом, за яким збирався весь персонал ресторану, була і ОСОБА_28 з ОСОБА_4 . Переконував в тому, що всі сприймали їх як пару. Проте свідок не знав, що ОСОБА_3 хрестив дочку ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 , однокласниця, сусідка та друг померлого ОСОБА_3 , повідомила, що знає його з трьох років. ОСОБА_3 розповідав, що на початку 90-х познайомився у ресторані з ОСОБА_1 , потім позивач вийшла заміж, народила дитину, ОСОБА_3 був хрещеним. Чоловік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вживали наркотики, потім чоловік позивача помер. З 2010 року свідок бачила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 живуть разом як сім`я. У померлого з позивачем були спільні фото. Свідок детально розповідала про невідомі нікому раніше подробиці особистого життя ОСОБА_3 та позивача. Після ампутації кінцівок, наприклад, позивач звернулась до свідка з проханням допомогти ОСОБА_3 , оскільки йому важко морально. ОСОБА_3 захопився вирощуванням птиці і займався цим з ОСОБА_1 . Позивач та померлий жили то на ОСОБА_29 , то на Оболоні. Якось Новий рік разом зустрічали, ОСОБА_3 готував гуся. Разом сиділи за святковим столом і смакували страву. Свідок розповіла, що шлюб ОСОБА_3 з колишньою дружиною було розірвано ще в 2007 році через різні характери і складнощі у спілкуванні один з одним, а потім ОСОБА_3 став чоловіком позивача. Проте шлюб вони так і не оформили. На питання пояснила, що мабуть їх все влаштовувало. Проте одне вона може сказати ствердно, що це була справжня родина і справжні теплі люблячі відносини один до одного. Свідок засвідчила, що коли вони проживали разом на Ушинського, вона часто їх бачила, і як вони ходили разом, наприклад, за продуктами, як вони спільно робили ремонт, навіть із нею одного разу обговорювали придбання автомобіля ОСОБА_4 . Придбали ОСОБА_4 ноутбук, інкубатор, електроінструмент, щоб ОСОБА_4 було чим займатись. Свідок не омайнула і тяжкі періоди життя ОСОБА_4 , це період його реабілітації після зловживання наркотичними засобами в с. Косачівка, про ампутацію нижньої кінцівки. При цьому, свідок наголосила , що ОСОБА_1 як його цивільна дружина завжди була поруч, допомагала та морально підтримувала його і близьких. Підтвердила, що була у них в квартирі, бачила на власні очі спільний побут. Щодо характеристики померлого, то пояснила, що він мав дуже складний характер. Ніхто на нього впливу не мав. Він дуже любив матір і зайвий раз побоювався її образити, тому що розумів як вона страждала через його наркотичну залежність. Також зазначила, що його покійна матір за час свого життя ревнувала його , якщо можна так сказати, до тих жінок, які у нього були. І не може сказати, що мати полюбила позивача.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , сусідка з Оболоні, повідомила, що є сусідкою позивача. Свідок є медсестрою, робила уколи ОСОБА_3 , коли той жив з позивачем в її квартирі на Оболоні. Померлий казав, що ОСОБА_1 це жінка, яку він кохав все життя. ОСОБА_3 називав позивача «моя зірочка». З 2010 року позивач проживає на Оболоні, інших чоловіків ОСОБА_1 свідок не знає. Засвідчила, що бачила спільний побут позивача і ОСОБА_3 , які на той час разом проживали. Також пам`ятає, що ОСОБА_4 ампутували кінцівку, що в цей час була поруч саме позивач і допомагала йому.

Свідок ОСОБА_18 , сусідка позивача і померлого ОСОБА_3 по Оболоні, повідомила, що знала позивача і ОСОБА_3 приблизно з 2015 року, бачила їх разом і коли вони разом купляли продукти харчування, і коли разом гуляли з собакою. Зауважила, що бувала в них вдома. Бачила спільний побут, особисті речі ОСОБА_4 в квартирі ОСОБА_30 на ОСОБА_31 . В свою відсутність ключі вони залишали в неї. Це дало їй підстави думати, що у них з нею були дуже близькі і дуже приятельські відносини. Він дуже переживав з приводу мами. Разом збирали гроші на придбання машини. Підкреслила, що ОСОБА_4 з нею ділився відверто, розмовляв про життя, про відносини з ОСОБА_32 . Свідок припустила, що вони об`єдналися, зійшлися після смерті чоловіка ОСОБА_30 від наркотиків.

Свідок ОСОБА_33 , сусідка по ОСОБА_29 , працівник ОК «Аерофлот», знала померлого з 2-х років, з моменту заселення в будинок АДРЕСА_4 . Зазначила, що часто бувала у нього вдома, оскільки доволі часто здійснювала на прохання матері ОСОБА_4 догляд за його бабусею. Свідок зазначала, що постійно спілкувалася із ними і знала, що позивач із ОСОБА_4 - пара. Вона регулярно спостерігала спільні прогулянки їх, часто спілкувалася, знала і те, що вони також проживали і в квартирі ОСОБА_30 на ОСОБА_31 . Свідок вказувала, що позивач опікувалася здоров`ям ОСОБА_4 , переймалась і його вільним часом, наприклад, намагалась придумати йому якесь хоббі. Свідок зазначила, що коли вона приходила доглядати за бабусею в квартиру, то бачила там речі позивача, зокрема, верхній одяг, взуття, речей інших жінок, як і самих інших жінок вона не бачила. Також звернула увагу, що жодного разу вона не бачила відповідача ОСОБА_2 . Також їй невідомо, що той піклувався про когось із родини ОСОБА_3 . Пригадала, що вперше його побачила, коли той спилював замки в квартирі, що залишилась після смерті ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_24 , батюшка, повідомив, що мати ОСОБА_3 тривалий час підтримувала з ним стосунки, казала, що була спокійна, оскільки померлий був з ОСОБА_32 . Свідок знає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у громадянському шлюбі, але свічку не тримав. Бачив, що позивач і померлий по зовнішнім ознаках як сім`я. Також зазначив, що 6-7 разів приїздив сповідувати і причащати матір померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_7 . Привозила його позивач. Також пригадав, що перед смертю мати ОСОБА_3 зізналась йому, що насправді дуже щаслива, що у ОСОБА_34 , що вони разом, що тепер вона спокійна та впевнена за його майбутнє.

Аналіз обставин, які повідомили вищезазначені свідки, свідчить про те, що позивач з померлим ОСОБА_3 тривалий час, який включає період з 2010 року, проживали разом однією сім`єю, вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки. Всі вищезазначені свідки не пов`язані між собою ні місцем проживання, ні спільністю роботи, ні дозвіллям. Всі вони різні, в них відсутній інтерес до справи. Це люди з життя позивача та померлого ОСОБА_3 .

Натомість, в судовому засіданні були допитані і свідки, запрошені за клопотанням відповідача.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , сусідка померлого ОСОБА_3 , подруга померлої матері ОСОБА_3 , повідомила, що знає ОСОБА_3 з трьох років. ОСОБА_1 не знає і не бачила. По розмовах також не знає. Мама ОСОБА_3 дала йому гроші на машину, однак гроші зберігала у сусідки, оскільки боялась, що син наркоман і все «піде» на наркотики. Коли мати померлого була у лікарні, свідок разом з дружиною відповідача відвідувала її. У ОСОБА_3 одного разу з`явилась ОСОБА_35 з центру реабілітації, з нею він товаришував. В гостях у померлого була часто. На похоронах та поминках мами та бабусі ОСОБА_3 не було позивача. Після смерті ОСОБА_3 позивач почала жити у квартирі померлого та змінила замки. При цьому, про особисте життя ОСОБА_3 не розповідав. Визнала, що на померлого був сильний вплив матері, яка з обережністю ставилася до дівчат, які «крутилися» біля сина.

Свідок ОСОБА_22 , сусідка та подруга померлої матері ОСОБА_3 , повідомила, що з 1976 року знайома з мамою ОСОБА_3 , мають дружні стосунки. Ще дружить з дружиною відповідача. Ніколи жінок ОСОБА_3 не бачила, тільки колишню ОСОБА_36 . З самим померлим не дуже спілкувалась. Позивача ніколи не бачила, про неї ніколи не чула.

Свідок ОСОБА_23 , сусідка та подруга померлої матері ОСОБА_3 , повідомила, що мама ОСОБА_3 була її сусідка і хороша знайома. У померлого була тільки ОСОБА_37 і ОСОБА_35 , більше нікого. ОСОБА_1 не бачила, познайомилась, коли помер ОСОБА_3 , позивач була з цивільним чоловіком. На АДРЕСА_1 інших жінок не було.

Зазначених свідків об`єднує те, що вони за час життя матері ОСОБА_3 з нею товаришували. Всі засвідчили, що мати мала на нього великий вплив і саме через матір він міг себе вести певним чином, наприклад, не все розповідав. Кожна казала про те, що про особисте життя ОСОБА_4 від нього не знали, знали тільки від матері. З однією сторони вони казали, що «жінок в квартирі ОСОБА_3 не було», в той же час, повідомляють про те, що у ОСОБА_3 були відносини з ОСОБА_38 - наркоманкою з реабілітаційного центру, де вони з нею і познайомились. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд критично сприймає ці свідчення, також вони прямо кажуть про те, що товаришують і тепер із відповідачем ОСОБА_2 та його дружиною.

Свідок ОСОБА_20 повідомила, що дружила з ОСОБА_3 та його матір`ю. Мати була всім світом для померлого, вона його з 14 років витягує з наркоманії. Мати мріяла, щоб ОСОБА_3 мав родину і дітей, проте остання з «обережністю» ставилася до жінок в його житті. В період між реабілітаційними центрами померлий жив у мами. У ОСОБА_3 була колись дружина, але мама його розлучила. Свідок була у них в гостях, ніяких жінок не бачила. В той же час, на питання, свідок повідомила, що померлий ОСОБА_3 жив з ОСОБА_38 - наркоманкою, з центру реабілітації, нібито там вони і познайомились. Похорони матері та бабусі ОСОБА_39 організувала попередня дружина ОСОБА_37 і саме вона готувала на похоронах ОСОБА_3 . Коли померла мама, ОСОБА_3 почав більш активно турбуватись про похресницю. Про особисте життя померлий не розказував, тільки про роботу. ОСОБА_3 вирощував качок.

Свідок ОСОБА_25 повідомив, що ОСОБА_3 сусід знизу. ОСОБА_1 ніколи не бачив. Свідок допомагав померлому по комп`ютеру. У квартирі проживала мама, бабуся та ОСОБА_4 . Ніяких жінок не бачив. Приватним життям не цікавився. Хто організував поховання не знає. Автомобіль придбав ОСОБА_4 . ОСОБА_4 звертався до свідка, щоб допомогти купити ноутбук похресниці. Бачив ОСОБА_1 вже після смерті ОСОБА_3 .

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_25 , є відповідно донькою та зятем свідка ОСОБА_19 , про яку суд зазначив вище. Свідчення останніх не спростовують доводи позивача. Вони самі по собі є віддзеркаленням свідчень свідка ОСОБА_19 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив, що років 40 знає померлого, їхні мами вчителі в музичній школі, разом проводили дитинство. У дорослому віці менше спілкувались. У померлого були проблеми з наркотиками. Близько 2005-2007 років померлий вилікувався та влаштувався на роботу в типографію. З 2007 по 2009 свідок та ОСОБА_3 разом працювали в типографії. У 2020 році захворіла мати й померлий звернувся до свідка з проханням допомогти по господарству. Про жінок ОСОБА_3 нічого не знає. Померлий проживав з мамою і бабусею. З 2010 по день смерті в гостях не був. Про ОСОБА_1 не знає.

Зі слів свідків відповідача все для померлого ОСОБА_3 робила його мати, саме вона «тримала його в руках». Інших жінок в його житті не було, в той же час, самі свідки визнавали, що сам ОСОБА_4 з ними про особисте не розмовляв. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не спростував ті обставини, які були наведені свідками позивача на підтвердження позовних вимог останньої, що вона з померлим протягом тривалого часу, зокрема, з 2010 року мала сім`ю.

Так, спільне проживання спадкодавця і позивача з 2010 року, про що свідчать свідки, не є безумовною підставою для встановлення їхнього спільного проживання однією сім`єю.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №712/7830/16-ц зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 вказано, що показання свідків та спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання.

В той же час, позивач долучає квитанції: від 18.11.2020 на суму 900,00 грн, відправник ОСОБА_3 , отримувач ОСОБА_1 ; від 19.11.2020 на суму 200,00 грн відправник ОСОБА_3 , отримувач ОСОБА_1 ; від 17.01.2021 на суму 5500,00 грн відправник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_3 ; від 29.01.2021 на суму 2700,00 грн відправник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не просто один одному перераховують грошові кошти, а ведуть фактично спільний бюджет (Том 1 а.с.74-78).

Сторони у справі не заперечували, що позивач працювала, мала постійний дохід. Так само, сторони визнали, що і померлий ОСОБА_3 мав свій «бізнес», вирощував птицю як для власних потреб, так і на продаж.

Так, відповідач просив не приймати ці докази на підтвердження позовних вимог, заявляв, що вони не підтверджують факт спільного бюджету, проте, пояснень, для чого такі перерахування робилися також не надав.

В сукупності із свідченнями свідків, суд приймає ці письмові докази на підтвердження того, що позивач із померлим мали спільний бюджет.

На підтвердження доводів позовної заяви ОСОБА_1 долучає: копію договору-замовлення №01715 від 07.08.2021 між КП «Ритуал» та ОСОБА_1 на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 ; копію заказу-наряду № 00135, замовник ОСОБА_40 , померлий ОСОБА_3 ; копію товарного чеку від 05.08.2021, найменування «Доставка» на суму 1200 грн, отримувач ОСОБА_1 ; копію довідки КП «Ритуал» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, відповідно до якої ОСОБА_1 поховала на кладовищі «Біле» чоловіка ОСОБА_3 ; копію акту до договору № 01715 від 07.08.2021 між КП «Ритуал» та ОСОБА_1 (Том 1 а.с.34-38, 40, 62-73).

Зазначені документи підтверджують, що саме позивач опікувалась похованням тіла ОСОБА_3 після його смерті та відповідним ритуалом, який з цим пов`язаний.

У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №202/5003/16-ц зазначено, що наявність у позивача документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим.

В той же час, суд приймає такі докази на підтвердження спільного проживання не тому, що вони знаходились у позивача і що саме сторона позивача їх надала, а тому, що саме позивач виступала так би мовити «замовником» робіт по похованню. Доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог полягали і в тому, що після смерті матері та бабусі ОСОБА_3 , вона як дружина залишилася єдиною, хто опікувався ним.

Також під час розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача про те, що саме вона допомагала йому в його реабілітації після зловживання наркотичними засобами, що саме вона наполягала на лікуванні ОСОБА_3 . Контролювала сам процес лікування та реабілітації (Том 1 а.с.43-60).

Щодо доводів відповідача на спростування доводів позивача про спільне проживання її з ОСОБА_3 з 2010 року, натомість проживання позивача з чоловіком на ім`я ОСОБА_41 , слід зазначити наступне.

Так, відповідачем наданий Звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет, створений ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», який наводить аналіз певної фейсбук та інстаграм сторінок із контактами зазначено « ОСОБА_26 » та « ОСОБА_42 » (Том 1 а.с.141-222).

Суд не приймає ці докази на спростування позиції позивача, оскільки відповідачем не доведено, що зазначені сторінки належать, наповнюються змістом саме тими особами, які зазначені як «контакт» сторінки. Підстав стверджувати, що сторінка з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » належить і наповнюється саме позивачем у суду не має. Позивач цю інформацію не підтвердив.

Також суд враховує як пояснення представника позивача, так і свідків ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , які кожний окремо стверджували про те, що у артистів, яким є позивач своєрідне публічне життя, яке може не «співпадати» з дійсним особистим життям, що є певний образ для глядачів, якого артист може і притримуватися, але це не в будь-якому випадку свідчить про дійсне життя артиста. Саме на підтвердження цього, позивачем у відповіді на відзив і були долучені численні фото позивача із чоловіками-артистами, різними, в різних позах і в різних місцях, різноманітному одязі, від звичайного, побутового, до концертного (Том 2 а.с.3-17).

Саме тому, суд критично приймає і наданий відповідачем запис інтерв`ю позивача із ОСОБА_45 (Том 2 а.с.143), образ творчий артиста може не співпадати із тим життям, яке артист насправді веде.

Крім того, в рамках даної справи не є предметом доведення наявність фактичних шлюбних відносин у позивача з будь-яким іншим чоловіком, аніж з померлим ОСОБА_3 .

Щодо відсутності спільних фото позивача із ОСОБА_3 суд приймає пояснення представника позивача, що після смерті ОСОБА_3 позивач втратила доступ до квартири, де вони разом жили, де всі фото і зберігалися. З цього приводу позивач зверталася із заявами до поліції (Том 2 а.с.19-24).

Сам відповідач ОСОБА_2 під час надання пояснень також підтвердив, що позивач після смерті ОСОБА_3 вже не мала доступу до квартири на ОСОБА_29 . Натомість і він сам зазначив, що за життя померлого ОСОБА_3 з ним практично не спілкувався. Більше спілкування було з його матір`ю і то лише в останні роки її життя, коли вона хворіла.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

В той же час, доводи позивача про те, що ОСОБА_2 не довів, що є двоюрідним дядьком померлого ОСОБА_3 судом не досліджуються, оскільки це не є предметом розгляду справи. ОСОБА_2 є відповідачем, з урахуванням того, що за матеріалами спадкової справи він звернувся до відповідного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . І в рамках даної цивільної справи оспорює право позивача на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, відтак позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Тетяна Анатоліївна, - про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Жовноватюк