Справа № 404/3054/23
Номер провадження 6/404/53/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Улюшева Богдана про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Улюшева Б. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання ним майнових зобов`язань встановлених постановою №521/8813/20 виданою 07.09.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси.

В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління: забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 68785243 (постанова про відкриття винесена 11.04.2022 року) з примусового виконання постанови № 521/8813/20 виданої 07.09.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, і піддання його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару -27 276 385 (двадцять сім мільйонів двісті сімдесят шість тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 07 (сім) копійок.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано боржнику до виконання рекомендованою кореспонденцією (номер відправлення 544).

Згідно з відстеженням пересилання поштових відправлень відповідний лист особисто отримано боржником 19.04.2022 року, але заповнену декларацію про доходи та майно не подав, проігнорував положення закону. Жодні заяви та повідомлення від боржника щодо його майнового стану та причин невиконання рішення суду до відділу примусового виконання рішень не надходили, явку до відділу також не забезпечено.

За наслідком відкриття виконавчого провадження виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, а також постанову про арешт коштів боржника.

У подальшому, за наслідками перевірки майнового стану боржника (на підставі відповідей МВС) з`ясовано, що у власності ОСОБА_1 перебувають транспортні засоби.

Державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак транспортних засобів належних ОСОБА_2 за вказаною адресою не виявлено. За наслідками цієї виконавчої дії складено акт у присутності понятих. Перелічені транспортні засоби оголошено у розшук постановою державного виконавця від 28.04.2022 року, проте до звернення стягнення на це майно вказані дії не призвели.

Також, при проведенні виконавчих дій з`ясовано, що за боржником обліковуються відкриті рахунки у АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсалбанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Таскомбанк». Внаслідок виставлення платіжних вимог/платіжних інструкцій на відповідні рахунки боржника стягнуто лише 88,45 гри., які перераховано у якості витрат виконавчого провадження.

На підставі довідки обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», а також актуальних відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній частковій власності боржника перебуває 1/3 частина квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Проте, ця квартира перебуває в іпотеці на підставі договору № 757 виданого 20.10.2020 року приватним нотаріусом Кропивницького МНО Тітаренко Н.В. Іпотекодержателем цієї квартири значиться фізична особа - ОСОБА_3 . Також, стосовно цього об`єкту нерухомого майна зареєстрована заборона на відчуження 20.10.2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Боржнику надіслано виклик від 05.04.2023 року до відділу примусового виконавця (номер відправлення 966). Однак, явку за викликом боржником не забезпечено.

Також, у зв`язку з ігнорування викликів та постанов виконавця, ненадання заповненої декларації про майновий стан, щодо боржника складено протокол від 14.04.2023 року про накладення адміністративного стягнення згідно ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказує, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо навіть часткового його здійснення рішення, не повідомляє про місце розташування належного йому майна.

На підставі відповіді Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, виконавцем було встановлено, що боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований 26.01.2017 паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , орган видачі 3502.

Факт обмеження боржника у праві виїзду за межі України є одним (та чи не останнім заходом примусового виконання рішень не застосованим до боржника) із заходів примусового виконання рішення. Даний захід примусового виконання рішення здатний у легальний спосіб змусити боржника відчути несприятливі наслідки невиконання рішення суду та обмежити його можливість відбувати у іноземні держави на строк до повного виконання таких судових рішень, повідомити місце розташування належних йому транспортних засобів, що може призвести до звернення стягнення на це майно та перерахунку коштів на користь держави.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, подав заяву, якою просив провести розгляд подання без його участі їх, подання підтримав.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення подання, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 11.03.2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме 27 276 385,07 грн.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшева Богдана від 11.04.2022 року відкрито виконавче провадження та направлено 11.04.2022 року копію постанови учасникам виконавчого провадження.

19.04.2022 року та 20.04.2022 року винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, а також постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді МВС України від 16.04.2022 року з`ясовано, що у власності ОСОБА_1 перебувають транспортні засоби.

18.04.2022 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак транспортних засобів належних ОСОБА_2 за вказаною адресою не виявлено. За наслідками цієї виконавчої дії складено акт у присутності понятих.

Транспортні засоби оголошено у розшук постановою державного виконавця від 28.04.2022 року.

Також, при проведенні виконавчих дій з`ясовано, що за боржником обліковуються відкриті рахунки у АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсалбанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Таскомбанк». Внаслідок виставлення платіжних вимог/платіжних інструкцій на відповідні рахунки боржника стягнуто 88,45 гри., які перераховано у якості витрат виконавчого провадження.

На підставі довідки обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», а також актуальних відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній частковій власності боржника перебуває 1/3 частина квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Проте, вказана квартира перебуває в іпотеці на підставі договору № 757 посвідченого 20.10.2020 року приватним нотаріусом Кропивницького МНО Тітаренко Н.В. та зареєстрована заборона на її відчуження 20.10.2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іпотекодержателем квартири значиться фізична особа - ОСОБА_3 .

05.04.2023 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 направлено виклик на 10:00 год., 14.04.2023 року.

Державним виконавцем 14.04.2023 року складено протокол №68785243/8 про адміністративне правопорушення за ст. 188-13 КУпАП.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, передбачених п.1-10 цієї статті. Пунктом 5 цієї статті передбачено підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця..

Згідно п. 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний виконавець має навести суду підтверджуючі обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливість виконати своє зобов`язання.

В своєму поданні, державний виконавець, обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує.

Разом з тим, державний виконавець, посилаючись на те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості так і не надав суду необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що боржник має можливість виконати своє зобов`язання і при цьому ухиляється від його виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон дасть можливість стягнути суму заборгованості.

Крім того, не надано державним виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, як і не надано доказів про перетин боржником державного кордону в період з часу відкриття державним виконавцем даного виконавчого провадження.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Також у матеріалах справи відсутні дані щодо належного повідомлення боржника про необхідність явки до виконавчої служби, номер відправлення не відповідає номеру рекомендованого листа вказаного у фіскальному чеку.

З урахуванням викладеного та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Улюшева Богдана про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання ним майнових зобов`язань встановлених постановою №521/8813/20 виданою 07.09.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси -відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повний текст ухвали складено 26.04.2023 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Мохонько