РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 адвоката Ткача Юрія Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.11.2022 заочне рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 адвоката Ткача Юрія Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку та передана до канцелярії суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду та передано справу судді Грушковській Л.Ю.

В листопаді 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся в суд з цим позовом, в якому просив визнати виконавчий напис № 23752 від 05.05.2021, виданий призваним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що у листопаді 2021 року позивачу стало відомо те, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. було винесено постанову від 01.11.2021 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 як боржника на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАС» заборгованості в розмірі 92722,52 грн. на підставі виконавчого напису № 23752 від 05.05.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Представник позивача зазначив, що позивачу не було відомо про наявну заборгованість, оскільки ніяких зобов`язань перед ТОВ`ЦИКЛ ФІНАНС» вона не має, жодних кредитних договорів не укладала. Позивач вважає вчинення виконавчого напису таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки він вчинений в порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а нотаріуси мають право вчиняти виконавчі написи лише на нотаріально посвідчених договорах. Крім того, нотаріусом не перевірено факт одержання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за договором, адже дану вимогу позивач від відповідача не отримувала.

Ухвалою суду від 29.11.2022 прийнято до свого провадження дану справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткач Ю.А. в поданій заяві просив провести засідання у даній справі без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Цикл Фінанс» Здор Я.О. подала відзив, у якому просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що 16 листопада 2012 року між Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №010-28536-161112. 20 лютого 2018 рокуміж ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір №248/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до ОСОБА_1 за Кредитнимдоговором №010-28536-161112 від 16.11.2012 року. Позивачу було направлено цінним листом з описом вкладення вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (копія вимоги та опису додається), тобто ОСОБА_1 було відомо про наявність в неї заборгованості, однак ніяких дії щодо врегулювання даної заборгованості з боку останньої здійснено не було. 12 квітня 2021 рокуміж ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір №248/1 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право Нового кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором №010-28536- 161112 від 16.11.2012 року. Отже, у зв`язку з невиконанням Позивачем своїх кредитних зобов`язань Новим Кредитором - ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» прийнято рішення стягнути грошові кошти позасудовим способом, шляхом вчинення виконавчого напису. Таким чином, 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №23752 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №010-28536-161112 від 16.11.2012 року. Позивач, отримавши вимогу про погашення кредитної заборгованості, у встановленому законом порядку не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором булла іншою та не надав доказів часткового або повного погашення заборгованості, тому можна вважати що заборгованість є безспірною та обґрунтованою, а виконавчий напис вчинено на підставі вищезазначених норм. Щодо заявлених витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., то вважають їх завищеними та такими, що не відповідають складності справи. Обсяг і складність позовної заяви не є значним, а тому заявлений розмір витрат на правничу допомогу є очевидно завищеним та необґрунтованим, а тому підлягає зменшенню.. Просила провести розгляд справи без участі представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини їх неявки суду невідомі. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії договору №010-28536-161112 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 16.11.2012 зі сплатою відсотків відповідно до умов договору (а.с.21-23).

Виконавчим написом № 27352 від 05.05.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість в розмір 92722,52 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» із стягувача стягнуто плата в розмірі 50 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.06.2018 по 15.10.2019 (а.с.20). Як зазначено, приватним нотаріусом вчинення виконавчого напису здійснено на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» і п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» 24.05.2021 звернулась до приватного виконавця Тимощука В.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 27352 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», що вбачається з копії заяви про відкриття виконавчого провадження (а.с.24-25).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 67326755 з примусового виконання виконавчого напису № 23752 від 01.11.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 92 772,52 грн. З боржника стягнено винагороду приватного виконавця в сумі 9277,25 грн.(а.с.18-19).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, ніким не оспорені, одержані в порядку встановленому законом.

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно з статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку №296/5).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку №296/5 визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса визначено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Суд прийшов до висновку, що документи, які підтверджують безспірність заборгованості сторонами не надані, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оскаржені.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, в яку постановою КМУ №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Одночасно з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Отже, судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частинами 5 та 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані суду докази, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису, зважаючи, що відповідачем не надані жодні заперечення по суті позову суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

На підтвердження понесення витрат представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ткачем Ю.А. було надано суду квитанцію до прибуткового касового ордеру № 18 від 27.10.2021 року на суму 15000, 00 грн. (а.с.77); розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (а.с. 78), витяг з договору про надання правової допомоги (а.с.79). Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу попередня консультація щодо характеру спірних відносин (1 год.) 1000 грн.; підготовка адвокатського запиту на ім`я приватного виконавця з метою отримання копій матеріалів виконавчого провадження та виконавчого напису нотаріуса (2 год.) 2000 грн.; складання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (4 год.) 4000 грн., складання та подання заяви про забезпечення позову (2 год.) 2000 грн.; супроводження справи в суді першої інстанції (2 год.) 6000 грн.

Представник відповідача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» Здор Я.О. подала клопотання, в якому просила зменшити розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. Зазначила щодо послуги «Підготовка адвокатського запиту на ім`я приватного виконавця з метою отримання копій матеріалів виконавчого провадження та виконавчого напису» на яку адвокат витратив 2 год., то варто звернути увагу суду, що запит є шаблонним документом для адвоката, а тому на його написання було витрачено менше часу, ніж вказано в розрахунку, а отже, витрати за дані послуги підлягають зменшенню. Щодо послуги «Складання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», вартість якої складає 4000 грн., то хочемо зауважити, що предмет спору в цій справі є нескладним, містив лише один епізод спірних правовідносин, не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність позовної заяви не є значним, а тому заявлений розмір вартості витрат на її підготовку є очевидно завищеним та необґрунтованим і підлягає зменшенню. Окрім того зазначили суду, що категорія цивільних справ про визнання виконавчих написів нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є типовою та незначної складності, підтвердженням чого є судова практика про розгляд вказаних спорів у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги законодавство, яким регулюються спірні правовідносини. Позовна заява складається із п`яти сторінок. Перша - містить реквізити сторін, 5 сторінка прохальну частину та перелік додатків. Отже, обґрунтування позовних вимог вміщується лише на трьох сторінках, що підтверджує перебільшення з боку адвоката кількість часу витраченого ним для підготовки позовної заяви. Окрім того, якщо достатньо проаналізувати зміст позовної заяви, то не вбачається, що адвокатом було досліджено велику кількість нормативно-правових актів для її написання.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (ч.3ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК Україниу разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами».

Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

З викладеного слідує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Представником відповідача повністю заперечується в поданому клопотанні сума витрат на правничу допомогу, зазначена представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ткачем Ю.А. через її неспівмірність з наданням послуг.

Суд звертає увагу на те, що дана справа віднесена до категорії справ незначної складності, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткач Ю.А. не приймав участь ні в підготовчому засіданні ні в судовому засіданні, розгляд справи не був тривалим.

Суд бере до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, час, затрачений представником позивача в судових засіданнях, їх кількість, витрачений представником позивача час на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, а тому суд виходить з конкретних обставин справи,вважає що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Вказані обставини не дають підстави вважати, що витрати позивача в розмірі 15 000 грн. за надання професійної правної допомоги пов`язаної з судовим розглядом цієї справи були неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Зазначені представником позивача адвокатом Ткачом Ю.А. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, тому суд вважає за можливе заяву представника відповідача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» Здор Я.О. задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 1362 грн. судового збору, сплаченого за подачу позову, та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 23752 від 05.05.2021 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1362 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (місцезнаходження: 04112 м. Київ, вул. Авіаконструктора Сікорського,8, ), приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна,8 оф.301), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5).

Суддя