Справа № 455/1028/21
Провадження № 2/455/185/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Бобельська Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/1028/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області, про усунення від права на спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

13.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за заповітом, посилаючись на те, що вона є дружиною ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №271 від 06.2008 року ОСОБА_3 був власником житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 .

Її чоловік часто хворів, потребував постійної сторонньої допомоги і в останні місяці перебував у лікарні. 05.05.2020 року, він виявив бажання скласти заповіт на її користь, тому власноручно написав заповіт, в якому вказав: «Я, ОСОБА_3 , 1948 року народження, проживаю у АДРЕСА_1 та у випадку моєї смерті передаю свій будинок моїй дружині, ОСОБА_1 , запис здійснюю при свідомості». Даний заповіт засвідчив завідувач відділення анестезіології та інтенсивної терапії КЗ СРР «Старосамбірської ЦРЛ». Нотаріуса у той час не вдалося привести до лікарні, на прохання чоловіка. Її численні спроби це зробити, виявилися не можливими.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Вона за власні кошти похоронила чоловіка. До дня смерті чоловіка вони постійно проживали разом і вели з ним спільне господарство в АДРЕСА_1 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з жилого будинку з господарськими спорудами за вищевказаною адресою.

Вона звернулася до Старосамбірської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа №66407791 і надала заповіт. Нотаріусом їй було повідомлено, що по даній спадковій справі складено заповіт від 12.12.2008 року, який нібито склав її чоловік на свого племінника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на неї - ОСОБА_1 , який був посвідчений секретарем Старосолянської селищної ради - Туркас Марією Василівною, зареєстрований у реєстрі за №71. Про існування даного заповіту їй відомо не було, тому вважає його недійсним.

Зазначила, що відповідач ніколи не допомагав її чоловікові, не відвідував його, не займався його лікуванням, не допомагав матеріально, навіть не займався його похованням, тому вважає, що він не має права на спадкування як особа, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Лише за особисті грошові кошти вона купувала всі медикаменти, призначені лікарем, робила все можливе, щоб полегшити фізичну біль чоловікові. Постійно була з ним, доглядала його, купувала все необхідне, варила їсти. Племінник, який зазначений у заповіті, зовсім не цікавився станом здоров`я її чоловіка, не доглядав його, не провідував, не надавав жодної матеріальної та будь-якої іншої допомоги.

Відповідачу було достеменно відомо про хворобу померлого, при цьому він не відвів його до лікаря, не допомагав йому, що і є підтвердженням того, що у відповідача є наявна винна поведінка та ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, який при цьому усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій.

Так померлий, протягом останніх років хворів на вкрай тяжку хворобу, потребував сторонньої допомоги та піклування, а його доглядом, утриманням та піклуванням відповідач не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість, тому відповідач має бути усунений від права на спадкування за законом після смерті чоловіка. Спадкоємець мав потребу у допомозі саме від відповідача, оскільки спадкоємець був вкрай тяжкому стані не міг пересуватися самостійно, самостійно доглядати за собою, потребував постійної сторонньої допомоги.

Вважає доведеним та підтвердженим: 1) факт перебування спадкодавця в безпорадному стані; 2) факт ухилення спадкоємця відповідача від надання допомоги чоловікові; 3) спадкодавець мав потребу в отриманні допомоги від племінника.

За життя чоловіка так і тепер всі витрати по утриманні спадкового майна здійснює вона (оплата комунальних платежів, ремонтні роботи).

Просить усунути відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одного з спадкоємців за заповітом від права на спадкування за заповітом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 05.08.2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин 02.02.2022 року, яке неодноразово відкладено.

Ухвалою суду від 12.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 02.06.2023 року, який відкладено на 10 годину 00 хвилин 05.07.2023 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судовому засіданні 02.06.2023 року позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_2 , ніколи не допомагав її чоловікові, не відвідував його, не займався його лікуванням, не допомагав матеріально та не займався його похованням. Вона постійно була з ним, доглядала його, купувала все необхідне, варила їсти, племінник який зазначений у заповіті зовсім не цікавився станом здоров`я її чоловіка, не доглядав його, не провідував, не надавав жодної матеріальної та будь-якої іншої допомоги. ОСОБА_2 було достеменно відомо про хворобу померлого, при ньому він не відвів його лікаря, не допомагав йому, що і є підтвердженням того, що у відповідача є наявна винна поведінка та ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, яка при цьому усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник адвокат Золотухін О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задовленні позову. Додатково пояснив, що між відповідачем ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_3 існували дружні, товариські та сімейні відносини, які вони підтримували до дня смерті спадкодавця.

Представник третьої особи Старосамбірської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 06.07.2023 року до суду надійшла заява за підписом завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області Т.Сюми, в якій вона просила розгляд справи провести без їхньої присутності, покладаючись на повноту розгляду справи та законність прийнятого рішення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області (а.с.10) одружилася з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєструвавши шлюб у с.Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №3 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №271 від 06.03.2008 року, зареєстрованого Старосамбірською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.13).

З заповіту від 12.12.2008 року, посвідченого секретарем Старосолянської селищної ради Старосамбірського району Львівської області, відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в селищі Стара Сіль Старосамбірського району Львівської області на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 заповів в рівних частинах кожному, а саме: своєму племіннику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 12.05.2020 року відомо, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Стара Сіль Старосамбірського району Львівської області (а.с.23).

Причиною смерті ОСОБА_3 , який помер у віці 71 року, зазначено ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний кардіосклероз, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з жилого будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно довідки Старосолянської селищної ради № 225/02-28 від 12.05.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за власні кошти похоронила свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

З довідки Старосолянської селищної ради №305/02-28 від 18.06.2020 року відомо, що ОСОБА_3 , дійсно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На момент смерті разом з ним проживала однією сім`єю та була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виконком Старосолянської селищної ради Старосамбірського району Львівської області від його імені посвідчував 12.12.2008 року заповіт за реєстром №238. Заборона, арешт на належний померлому житловитй будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 відсутній (а.с.180).

Як було встановлено в судовому засідання, 15.09.2020 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Старосамбірської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.173) та 27.10.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Старосамбірської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом (а.с.168).

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Суд зауважує, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.04.2021 року у справі № 442/8069/17 (провадження № 61-21401св19) зроблено висновок, що «тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04.07.2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи даний спір, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення відповідача від права на спадкування за частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, оскільки в порушення приписів частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України щодо обов`язку доказування позивачкою не доведено, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребував допомоги ОСОБА_2 , а останній свідомо ухилявся від надання такої допомоги спадкодавцю.

В матеріалах справи відсутні належні докази як безпорадного стану спадкодавця, так і ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Окрім того, позивачка ОСОБА_1 зазначає, що впродовж тривалого часу її чоловік ОСОБА_3 хворів, а вона несла витрати на його лікування, однак жодного доказу тривалості лікування свого чоловіка, а також документу який підтверджує вказані витрати не додає.

Досліджуючи обставини, які входять до предмета доказування, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не довела винної поведінки відповідача та обставин свідомого ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги померлому ОСОБА_3 .

Посилання позивачки ОСОБА_1 на існування нового заповіту, суд до уваги не бере, так як Старосамбірською державною нотаріальною конторою на запит суду надіслано копію спадкової справи №260/2020 до майна померлого ОСОБА_3 , заведену 15.09.2020 року в якій міститься заповіт, складений 12.12.2008 року, посвідчений Туркас М.В., іншого заповіту ОСОБА_1 нотаріусу не подавала. Тобто, позивачка пише, що не визнає попередній заповіт, водночас обрала спосіб захисту саме усунення від спадкування за заповітом, який нібито не визнає.

Відтак, позивачка ОСОБА_1 не надала належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, а відтак суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 також не навела переконливих доказів на підтвердження нагальної потреби спадкодавця в отриманні допомоги саме відповідача ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 1216, 1217, 1224 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області, про усунення від права на спадкування за заповітом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 14.07.2023 року.

Суддя Ю.П.Пошивак