Справа № 301/897/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" квітня 2023 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Хустської окружної прокуратури Зовдуна Сергія Петровича в інтересах держави в особі Іршавської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою,
в с т а н о в и в :
Керівник Хустської окружної прокуратури Зовдун С.П. в інтересах держави в особі Іршавської міської ради Закарпатської області звернувся в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.05.2018 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1-214 набув право власності на нежитлове приміщення - будівлю зерноскладу площею 1206,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Іршавської міської ради №1698 від 19.10.2021 року земельну ділянку з кадастровим номером :06:009:0151, площею 0,3451 га, вирішено надати в оренду ОСОБА_1 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування 01.11.2021 року між Іршавською міською радою та ОСОБА_1 укладено відповідний договір оренди земельної ділянки, а до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про речові права.

Водночас з часу набуття права власності на нежитлову будівлю і до укладення договору оренди землі від 01.11.2021 року ОСОБА_1 здійснював користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га без правовстановлюючих документів та не сплачував оренду плату за користування такою земельною ділянкою до місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зі змісту ст. 120, 125 ЗК України, ст. 377 ЦК України вбачається, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

У той же час ОСОБА_1 , набувши право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , упродовж тривалого часу не оформляв правовідносини щодо користування земельною ділянкою площею 0,3451 га, на якій розташований належний йому об`єкт нерухомості.

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

У період часу з 01.06.2018 року по 31.10.2021 року відповідач фактично користувався земельною ділянкою з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га за відсутності укладеного договору оренди, орендну плату за землю не сплачував, у зв`язку з чим місцевий бюджет Іршавської міської ради недоотримав кошти у вигляді орендної плати за використання даної земельної ділянки, чим заподіяно значну шкоду інтересам територіальної громади.

Окрім того, оскільки на земельній ділянці розміщене майно, що перебувало у власності відповідача, міська рада була позбавлена можливості вільно розпоряджатися вказаною земельною ділянкою з метою отримання доходу у вигляді орендної плати та наповнення місцевого бюджету.

Тобто, ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, знаючи про необхідність укладення договору та сплати орендної плати, за рахунок позивача зберіг у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати, які повинен був сплатити за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га за період з 01.06.2018 року по 31.10.2021 року.

Згідно інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки упродовж 2019, 2020, 2021 років становила 470015,80 грн.

Відповідно до п.9 підрозділу 6 розділу XX «Перехідні положення» ПК України індекс споживчих цін, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням 100 відсотків, - за 2017-2020 роки - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення.

З наведеного вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га протягом 2017-2021 років не змінювалось та становила 470015,80 грн.

Незважаючи на договірний характер користування земельною ділянкою, орендна плата має граничний мінімальний розмір. Вона повинна відповідати вимогам підпункту 288.5.1 ПК України й бути не меншою, ніж визначено положеннями цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

З ст.274 ПК України вбачається, що максимальний розмір ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, становить 3% від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно максимальна ставка земельного податку в розмірі 3%, визначена ст. 274 ПК України, одночасно є мінімальним розміром орендної плати, яка повинна справлятись до місцевого бюджету за користування земельною ділянкою.

Відповідна відсоткова ставка орендної плати була встановлена й рішенням Іршавської міської ради №1241 від 13.02.2014 року «Про затвердження розмірів відсотків від грошової оцінки землі, що застосовуються для обчислення орендної плати та земельного податку за користування земельними ділянками комунальної власності на території м. Іршави та с. Собатин».

Окрім того, згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 01.02.2023 року за №638/221-23 середньо базова вартість одного метра квадратного земель населеного пункту - 72,66 грн., значення зонального коефіцієнта Км2 - 0,95; сукупний коефіцієнт КмЗ - 0,86667075; коефіцієнт Кф - 1,2; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно від дати проведення НГО земель станом на 01.01.2019 рік - 1,8972.

Зазначені величини (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в розмірі 470015,80 грн. та відсоткова ставка орендної плати в розмірі 3%) використані Іршавською міською радою для розрахунку суми безпідставно збережених ОСОБА_1 грошових коштів, які підлягали сплаті, якби фактичним користувачем було укладено договір оренди земельної ділянки з органом місцевого самоврядування.

Відповідно до розрахунку безпідставно збережених ОСОБА_1 грошових коштів за користування земельною ділянкою, що відображений в листі Іршавської міської ради №01-30/305 від 03.02.2023 року, ОСОБА_1 за період з 01.06.2018 року по 31.10.2021 року не сплатив до місцевого бюджету грошові кошти у вигляді орендної плати в розмірі 48176,61 грн, з яких:

- за 7 місяців 2018 року в розмірі 8225,27 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн. - річна орендна плата; 14100,47 грн. / 12 місяців = 1175,04 грн. - щомісячна орендна плата; 1175,04 грн. х 7 місяців = 8225,27 грн. - орендна плата за 7 місяців);

- за 2019 рік в розмірі 14100,47 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн.);

- за 2020 рік в розмірі 14100,47 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн.);

- за 10 місяців 2021 року в розмірі 11750,40 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн. - річна орендна плата; 14100,47 грн. / 12 місяців = 1175,04 грн. - щомісячна орендна плата; 1175,04 грн. х 10 місяців = 11750,40 грн. - орендна плата за 10 місяців).

Таким чином, з 01.06.2018 року по 31.10.2021 року органом місцевого самоврядування недоотримано 48176,61 грн. (8225,27 грн. за 7 місяців 2018 року + 14100,47 грн. за 2019 рік + 14100,47 грн. за 2020 рік + 11750,40 грн. за 10 місяців 2021 року = 48 176,61 грн.).

Слід зазначити, що при проведенні розрахунку органом місцевого самоврядування враховано положення вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 30.03.2020 року (Закон України №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020 року), згідно якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п.12 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також постановами КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» та від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) встановлено карантин з 12.03.2020 року до 30.04.2023 року на всій території України.

Таким чином, стягнення здійснюється в межах строків позовної давності.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу змісту норм ст. 1212-1214 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

У даному випадку наявні усі три вказані ознаки.

По-перше, відповідач дійсно зберіг у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати, що мала бути сплачена за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га.

Набуте відповідачем нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці, є органічно і нерозривно пов`язане з цією земельною ділянкою, тому набуття відповідачем права власності на нерухоме майно призвело до фактичного набуття останніми також права володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташовано це нерухоме майно.

В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати коштів у вигляді орендної плати, які підлягали сплаті на користь власника земельної ділянки - Іршавської міської ради.

По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно ст.206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно в даному випадку відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

По-третє, відповідачем збережено майно саме за рахунок позивача - Іршавської міської ради. Власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Іршава в особі Іршавської міської ради. Збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Так, у п.21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 03.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У даних правовідносинах неотримані від оренди землі кошти підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправданого очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права комунальної власності територіальної громади.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Відповідач ОСОБА_1 як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки (Іршавської міської ради) зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Іршавській міській раді на підставі ст. 1212 ЦК України.

Зважаючи на те, що відповідач як власник нерухомого майна користувався земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень ст. 1212-1214 ЦК України, кошти, збережені ОСОБА_1 у вигляді несплаченої орендної плати за наведений період, підлягають стягненню на користь Іршавської міської ради.

Законні інтереси Іршавської міської ради може бути поновлено шляхом стягнення безпідставно отриманих коштів.

З контексту рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 випливає, що враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням суспільного інтересу. Держава зацікавлена у дотриманні процедур реалізації прав на землю, так само як і у дотриманні норм чинного законодавства. Додержання вимог закону не може не являти суспільного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості при реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності суб`єктів цивільних правовідносин.

У той же час, використання земель без правовстановлюючих документів та безоплатно не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Несплата фактичним землекористувачем орендної плати за використання земель грубо порушує інтереси держави, оскільки спричиняє ненадходження до бюджету визначених земельним та податковим законодавством коштів, а тому має наслідком недофінансування бюджету та неможливість реалізації місцевих програм, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення цього позову.

Територіальна громада міста Іршава в особі Іршавської міської ради є власником земельної ділянки та отримувачем коштів - орендної плати, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому прокурор обґрунтовано звертається до суду з позовом саме в інтересах вказаної міської ради.

Плата за землю, яка є складовою податку на майно (ст.265 ПК України), відповідно до вимог ч.1 ст.64 та ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу України належить до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів, у зв`язку з чим збитки за безоплатне використання земельної ділянки у вигляді неотриманої орендної плати за землю підлягають перерахуванню на рахунок міської ради.

Хустською окружною прокуратурою направлено на адресу Іршавської міської ради лист №07.54-429 вих-23 від 25.01.2023 року, яким повідомлено про факт тривалого користування відповідачем земельною ділянкою за відсутності договору оренди.

Враховуючи надану Іршавською міською радою відповідь від 03.02.2023 року за №01-30/305, останньою заходи щодо стягнення безпідставно збережених коштів у судовому порядку не вживались.

При цьому органу місцевого самоврядування стало відомо про порушення його інтересів з 12.09.2022 року, а саме з листа прокуратури № 07.54-4159 вих-22 від 12.09.2022 року.

Отже, незважаючи на те, що міській раді відомо про існування порушень її прав, жодних заходів для стягнення вказаних коштів не вжито.

Таким чином, Іршавська міська рада була обізнана про необхідність захисту інтересів держави, мала відповідні повноваження для їх захисту, проте ефективних заходів не вжила.

Вказане свідчить про неналежне здійснення органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави (територіальної громади), що відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Іршавської міської ради.

Сам факт не звернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Звернення прокурора до суду у даному випадку з метою захисту майнових інтересів органу місцевого самоврядування здійснено прокурором в межах дискреційних повноважень.

У даному позові, з огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності відповідача критеріям правомірного втручання у право на мирне володіння майном. Окрім того, з огляду на положення ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Нерухоме майно, що є у комунальній власності це одна зі складових матеріальної і фінансової основи територіальних громад та держави. Подання позову прокурором за таких умов є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Іршавської міської ради безпідставно збережені кошти у сумі 48176,61 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Іршавського районного суду від 16.03.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 06.04.2023 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила такий задовольнити та розглянути справу по суті без його участі.

Представник Іршавської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги прокурора підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити, а справу розглянути без його участі (а.с. 73, 74).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов не подав (а.с. 64, 66, 75).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року, посвідченого 10.05.2018 року державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Плетньовою Л.М. за №1-214 на праві власності належить нежитлове приміщення будівля зерноскладу площею 1206,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19, 20). Дана обставина також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №307483207 від 16.08.2022 року (а.с. 21-22).

Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Тобто нотаріус, посвідчивши зазначений договір купівлі-продажу, здійснив державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_1 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

В частині 1 статті 79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції від 01.04.2018 року, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відтак після укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення і проведення нотаріусом державної реєстрації права власності на нього за відповідачем, як покупцем, у останнього виникло право користування земельною ділянкою, на якій розташована відповідне приміщення.

Попри те, що нежитлове приміщення не може бути відокремлене від земельної ділянки, на якій воно розташовано, зазначеними положеннями ЗК України було врегульовано правовий режим нерухомого майна та земельної ділянки, на якому воно розташоване.

Тому користувач відповідної земельної ділянки зобов`язаний сплачувати за користування нею відповідно до ст.206 ЗК України плату та оформити право користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.79-1 ЗК України (в редакції від 01.04.2018 року, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав; формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-021 від 27.09.2021 року, 01 червня 2018 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га з цільовим призначенням «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-25).

Відповідно до ч.1 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

29 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав в Іршавську міську раду заяву від 27.09.2021 року, в якій просив передати йому земельну ділянку у користування на умовах оренди для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3451 га (а.с. 31).

Рішенням восьмої сесії VIII скликання Іршавської міської ради від 19.10.2021 року №1698 вирішено передати ОСОБА_1 земельну ділянку у користування на умовах оренди для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3451 га (кадастровий номер :06:009:0151) терміном на 10 років, встановлено орендну плату в розмірі 7% на рік від нормативної грошової оцінки (а.с. 29).

01 листопада 2021 року між Іршавською міською радою та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:009:0151 (а.с. 32-38). В п. 2, 7, 9 Договору оренди від 01.11.2021 року передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 470015,8 грн., договір укладено на 10 років, а орендна плата вноситься ОСОБА_1 у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки на рік у грошовій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Іршавської міської ради.

Договір оренди земельної ділянки від 01.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:009:0151, який був укладений між Іршавською міською радою і ОСОБА_1 , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2021 року, що підтверджується витягом №284840945 від 16.11.2021 року (а.с.40).

Як встановлено в судовому засіданні з часу набуття права власності на нежитлове приміщення 10.05.2018 року і до укладення договору оренди землі від 01.11.2021 року ОСОБА_1 фактично користувався земельною ділянкою з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га, однак не сплачував оренду плату за користування такою земельною ділянкою до місцевого бюджету.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В частині 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з п. «д» ч.1 ст.156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Аналіз вказаних положень ЦК України та ЗК України свідчить про те, що відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються, зокрема, до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи, що передбачено у п.4 ч.3 ст.1212 ЦК України.

За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

До випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку).

Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду №646/4738/19 від 14.02.2022 року.

У випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Зазначене відповідає правовому висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду №905/1680/20 від 09.11.2021 року.

Згідно з п. «в» ч.1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 у період з 01.06.2018 року по 01.11.2021 року не сплачував на користь Іршавської міської ради орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером кадастровий номер :06:009:0151. Тому розмір безпідставно збережених відповідачем коштів за користування земельною ділянкою відповідає розміру неодержаної Іршавською міською радою орендної плати за землю.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.287.1 ст.287, п.289.1 ст.289 ПК України (в редакції від 19.04.2018 року, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року) власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно ст. 13, 20 ч.2, 23 ч.3 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції від 28.06.2015 року, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Рішенням ХХХІV сесії VІ скликання Іршавської міської ради №1241 від 13.02.2014 року «Про затвердження розмірів відсотків від грошової оцінки землі, що застосовуються для обчислення орендної плати та земельного податку за користування земельними ділянками комунальної власності на території м. Іршави та с. Собатин» затверджено відповідні розміри відсоткової ставки, зокрема 3% для земель комерційного призначення, 6% земель для обслуговування виробничих приміщень (виробництво, промисловість) (а.с.30).

Згідно витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :06:009:0151 площею 0,3451 га від 02.11.2021 року, 15.09.2022 року, наданих ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області (а.с. 39, 44, 49) нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на 01.11.2021 року та станом на 15.09.2022 року становила 470015,80 грн.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 01.02.2023 року за №638/221-23 середньо базова вартість одного метра квадратного земель населеного пункту - 72,66 грн., значення зонального коефіцієнта Км2 - 0,95; сукупний коефіцієнт КмЗ - 0,86667075; коефіцієнт Кф - 1,2; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно від дати проведення НГО земель станом на 01.01.2019 рік - 1,8972 (а.с. 54).

Відповідно до розрахунку безпідставно збережених ОСОБА_1 грошових коштів за користування земельною ділянкою, здійсненого Іршавською міською радою за №01-30/305 від 03.02.2023 року, ОСОБА_1 за період з 01.06.2018 року по 31.10.2021 року не сплатив до місцевого бюджету грошові кошти у вигляді орендної плати в розмірі 48176,61 грн, з яких:

- за 7 місяців 2018 року в розмірі 8225,27 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн. - річна орендна плата; 14100,47 грн. / 12 місяців = 1175,04 грн. - щомісячна орендна плата; 1175,04 грн. х 7 місяців = 8225,27 грн. - орендна плата за 7 місяців);

- за 2019 рік в розмірі 14100,47 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн.);

- за 2020 рік в розмірі 14100,47 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн.);

- за 10 місяців 2021 року в розмірі 11750,40 грн. (470015,80 грн. х 3% = 14100,47 грн. - річна орендна плата; 14100,47 грн. / 12 місяців = 1175,04 грн. - щомісячна орендна плата; 1175,04 грн. х 10 місяців = 11750,40 грн. - орендна плата за 10 місяців).

Таким чином, з 01.06.2018 року по 31.10.2021 року органом місцевого самоврядування недоотримано 48176,61 грн. (8225,27 грн. за 7 місяців 2018 року + 14100,47 грн. за 2019 рік + 14100,47 грн. за 2020 рік + 11750,40 грн. за 10 місяців 2021 року = 48 176,61 грн.) (а.с.53).

Хустською окружною прокуратурою направлено на адресу Іршавської міської ради лист №07.54-429 вих-23 від 25.01.2023 року, яким повідомлено про факт тривалого користування відповідачем земельною ділянкою за відсутності договору оренди.

Враховуючи надану Іршавською міською радою відповідь від 03.02.2023 року за №01-30/305, останньою заходи щодо стягнення безпідставно збережених коштів у судовому порядку не вживались.

При цьому органу місцевого самоврядування стало відомо про порушення його інтересів з 12.09.2022 року, а саме з листа прокуратури № 07.54-4159 вих-22 від 12.09.2022 року.

Отже, незважаючи на те, що міській раді відомо про існування порушень її прав, жодних заходів для стягнення вказаних коштів не вжито.

Таким чином, Іршавська міська рада була обізнана про необхідність захисту інтересів держави, мала відповідні повноваження для їх захисту, проте ефективних заходів не вжила.

Вказане свідчить про неналежне здійснення органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави (територіальної громади), що відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Іршавської міської ради.

Сам факт не звернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Звернення прокурора до суду у даному випадку з метою захисту майнових інтересів органу місцевого самоврядування здійснено прокурором в межах дискреційних повноважень.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов не подав.

Враховуючи наведене суд вважає, що позов керівника Хустської окружної прокуратури Зовдуна С.П. в інтересах держави в особі Іршавської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою в сумі 48176,61 грн. є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача в користь Закарпатської обласної прокуратури судові витрати по справі у виді 2684 грн. судового збору, що був сплачений при зверненні до суду (а.с. 1).

Керуючись ст. 22, 657, 1166, 1212 ЦК України, ст. 79, 79-1, 83, 96, 152, 156 206 ЗК України, ст.120 ЗК України (в редакції від 01.04.2018 року), п.287.1 ст.287, п.289.1 ст.289 ПК України (в редакції від 19.04.2018 року), ст. 12, 13, 141, 263-264, 279, 280 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Іршавської міської ради, м. Іршава, пл. Народна, №2, Хустського району, Закарпатської області, , безпідставно збережені кошти в сумі 48176 (сорок вісім тисяч сто сімдесят шість) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Закарпатської обласної прокуратури, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, буд. 2А, Закарпатської області, , судові витрати в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2023 року.

Головуюча: М. О. Пітерських