Справа №487/6346/20
Провадження №2/487/121/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Кузьменко В.В., за участю: секретаря судового засідання Рафальської Т.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про припинення втручання в приватне життя, шляхом забов`язання демонтажу пристрою відеоспостереження, знешкодження відеозаписів, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 27.10.2020 року звернулись до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначає те, що вони та відповідач мешкають в домоволодінні АДРЕСА_1 . Відповідач, без попередньої згоди інших мешканців, самовільно, встановив камеру зовнішнього відеоспостереження, в радіус дії якої потрапляє земельна ділянка двору спільного користування (прохід від воріт до двору) та нерухоме майно позивачів. Зазначають, що відповідач порушує їхні особисті немайнові права та є втручанням в їхнє особисте життя.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

15.01.2021 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що камеру відеоспостереження встановлено, щоб забезпечувати свою безпеку та безпеку свого майна, відеокамера направлена під кутом 105° і направлена лише на його частку приміщення. В позові просить відмовити в повному обсязі.

19.01.2021 року до суду надійшло клопотання про залучення третьої особи.

01.06.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивачів про залишення позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_2 без розгляду.

08.11.2021 року до суду надійшли пояснення від представника позивачів.

Ухвалою суду від 09.12.2021 року позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою від 20.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачів пояснив, що між сторонами по справі, які є сусідами, склалися неприязні стосунки. Відповідач самовільно, без їх згоди встановив камеру на стіні спільного домоволодіння , в радіус дії якої потрапляє земельна ділянка двору спільного користування (прохід від воріт до двору) та нерухоме майно позивачів. Вказаними діями відповідачем порушено особисті немайнові права та є втручанням в їхнє особисте життя. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що камери відеонагляду на будинку встановлено заради безпеки в будинку та осіб, які в ньому проживають. Вважає, що встановленням камери відеоспостереження жодним чином не порушено законних прав позивачів. Встановлення відеокамер не заборонено законом та не суперечить моральним засадам суспільства, тим більш, якщо такі заходи були вжиті з метою захисту та безпеки. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Згідно статтей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом, позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач також проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінюючи фотознімки долучені до позовної заяви, суд зазначає, що по знімках, на яких зображено камеру відеоспостереження, що розташована на будинку АДРЕСА_1 , неможливо встановити, в яку саме сторону та під яким кутом нахилу і з яким граничним кутом огляду направлена ця камера.

Щодо незаконного, а саме без згоди позивачів та їх дозволу на встановлення камери відеоспостереження на на стіні спільного домоволодіння, то суд вважає, що дане твердження позивачів є помилковим, оскільки на час розгляду справи в суді чинним законодавством не передбачено жодного порядку щодо встановлення камер відеоспостереження на фасадах житлових будинках, як і не передбачено видачу дозволів на їх встановлення та необхідність для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника.

Відповідно до ст.32 Конституції України, ст.301 Цивільного кодексу України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом ст. 307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 307 Цивільного кодексу України поширюється на всі суспільні відносини, в тому числі і на правовідносини, що стосуються використання житла приватними власниками.

Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відеозйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відео носій.

Згідно статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

З урахуванням цього, власник не має права знімати своїх сусідів на фото-, кіно- чи відеоплівки без їх згоди. Але використовувати технічні засоби, в тому числі камери для контролю та спостереження, що встановлюється з метою охорони будинку (квартири) біля входу до них має право, без фіксації на фото-, кіно-, теле- відео плівку (тобто без зберігання інформації для її використання).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Між тим позивачами, всупереч вказаних вимог, не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що встановленням камери спостереження здійснюється втручання в їх особисте життя та особисте життя членів їх сім`ї, в тому числі і належних доказів на підтвердження того, що встановлені відповідачем відеокамери мають технічну можливість здійснювати саме запис (фіксацію подій на відеоплівку чи на носій в електронному вигляді).

Таким чином, аналізом наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що відеонагляд встановлено відповідачем виключно з метою забезпечення схоронності майна та створення безпечних умов проживання, і цим права позивачів не порушуються, в їх приватне життя він не втручається.

Позовну вимогу про зобов`язання відповідача демонтувати камеру відеоспостеження та знешкодити зроблені за допомогою вказаної камери записи, суд зазначає наступне.

Демонтаж відповідачем камер призведе до порушення його особистих прав та інтересів, які спрямовані на забезпечення схоронності будинку та безпеки його жителів, а тому, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача демонтувати камеру відеонагляду є необґрунтованими та безпідставними.

З урахуванням викладеного, оцінивши та дослідивши в сукупності всі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про припинення втручання в приватне життя, шляхом забов`язання демонтажу пристрою відеоспостереження, знешкодження відеозаписів, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення буде складено 07.04.2023 року.

Суддя В.В.Кузьменко