ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5280/21 Провадження № 2/636/570/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису, вчиненого 02.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., р. № 4161 таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що у липні 2021 року він отримав від приватного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження № 65236071 від 21.04.2021 про примусове виконання виконавчого напису № 4161 від 02.04.2021 про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 17179,70 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено без достатньої правової підстави, з порушенням норм законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють порядок і підстави для вчинення виконавчих написів нотаріуса.

Представником позивача уповноваженим ліквідатором АТ «Банк Форвард» Мазуром Г.І. надані письмові пояснення щодо позову, в яких зазначив, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано контррозрахунку заборгованості.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про дату судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Приватний виконавець надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 02.04.2021 третьою особою ПН Київського МНО Буждиганчук Є.Ю. вчинений Виконавчий напис, згідно з яким з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 200262362 від 21.04.2020, яка нарахована за період з 24.12.2020 по 23.01.2021, у загальному розмірі 16079,70 грн. та 1100,00 грн за вчинення виконавчого напису, а в загальному розмірі 17179,70 грн. (а.с. 12).

Для примусового стягнення на підставі виконавчого напису 21.04.2021 відкрито виконавче провадження № 65236071, що підтверджується копією постанови виконавця (а.с. 9), а в подальшому звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується копією постанови виконавця від 17.05.2021 (а.с. 7).

Частиною 1 статті 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

На виконання ч. 2 ст. 87 Закону Кабінетом Міністрів України постановою № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (далі Перелік).

З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, передбачених відповідним переліком, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Такі вимоги законодавства встановлені, зокрема, для запобігання зловживань з боку кредитора, який не зазначає всіх обставин при зверненні до нотаріуса.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано частково незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а саме в частинах: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.", п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

З огляду на викладене вчинення виконавчого напису нотаріуса можливо лише на заборгованість за кредитним договором, який посвідчений нотаріально.

З матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір був нотаріально посвідчений, що відповідачем також не спростовано.

Таким чином суд установив, що виконавчий напис учинений з порушенням Переліку та ст. ст. 87, 88 Закону, оскільки згідно з діючим на день учинення Виконавчого напису законодавством Договір не входив до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який є вичерпним, а тому вчинення Виконавчого напису на заборгованість позивача, яка нарахована за Договором, є незаконним.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову позивачем подана заява про звільнення його від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір підлягає стягнення з відповідача.

Положеннями частин 1 та 2 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

Так, за подання до суду фізичною особою позовної заяви не майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (частина 1 абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»). За подання заяви про забезпечення позову розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява подана у 2021 році, то розмір судового збору за подання позовної заяви становить 908,00 грн. (2270,00 грн.*0,4), за подання заяви про забезпечення позову розмір судового збору становить 454,00 грн. (2270,00*0,2).

Позивачем заявлено вимогу немайнового характеру про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому, оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною 02 квітня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 4161, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором № 200262362 від 21.04.2020 у загальному розмірі 17179,70 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Банк Форвард» () в дохід держави судовий збір у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.11.2021, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 65236071 з примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни виконавчого напису № 4161 від 02.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 17179,70 грн.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -