Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/224/22
Провадження № 2/945/338/23
23 червня 2023 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В.; прокурора Миколаївської окружної прокуратури Білогривцевої О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради; комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -
17 лютого 2022 року заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради; комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилався на те, що ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року у кримінальній справі № 480/1481/18 ОСОБА_1 , на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, закрито.
Згідно з обставинами справи, 09 червня 2018 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи біля бару "Нептун", який знаходиться по вул. Шкільній у смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_2 , наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя останнього, після чого ОСОБА_2 впав на землю, а ОСОБА_1 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс йому ще близько трьох ударів ногами в область обличчя та тулуба, внаслідок чого умисно спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, садни правої верхньої кінцівки, ран слизової оболонки верхньої та нижньої губи праворуч, крововиливу нижньої губи праворуч, які відповідно до висновку експерта № 4578 від 13 червня 2018 року відностяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 09 червня 2018 року близько 01 години 05 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи біля бару "Нептун", який знаходиться по вул. Шкільній у смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області на грунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_3 , який намагався припинити протиправні діяння стосовно ОСОБА_2 , наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_3 , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_1 , продовжуючи свої протиправні дії наніс ще близько двох ударів правою ногою в область обличчя ОСОБА_3 , внаслідок чого усмисно спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призводить до короткочасного розладу здоров`я.
У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги.
У позовній заяві прокурор вказував на те, що ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року у кримінальній справі № 480/1481/18, яка набрала законної сили, підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України.
Факт заподіяння ОСОБА_1 умисних легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я потерпілому ОСОБА_3 підтверджено під час судового розгляду кримінального провадження, при цьому питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинів не вирішено.
Згідно з довідкою, наданою комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги, потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги з 09 червня 2018 року по 27 червня 2018 року.
Також прокурор вказував на те, що фінансування комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.
Здійснення фінансування закладу охорони здоров`я з державного бюджету, свідчить про порушення інтересів держави.
Миколаївська міська рада, як орган місцевого самоврядування, і комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги наділені повноваженнями щодо звернення до суду за захистом порушеного права як власники майна, у тому числі, коштів, виділених із державного та місцевого бюджетів на фінансування діяльності лікарні.
При цьому, ні Миколаївська міська рада, як орган місцевого самоврядування, ні комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги не вживали заходів щодо звернення з позовом до суду в рамках кримінального провадження та поза ним, що свідчить про невиконання ними повноважень із захисту інтересів держави в суді.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2022 року позов заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради; комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.
У судовому засіданні прокурор Миколаївської окружної прокуратури Білогривцева Олена Володимирівна підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязі.
Представник Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, при цьому в матеріалах справи міститься заява, з якої слідує, що представник Миколаївської міської ради підтримує позов та просить проводити розгляд справи без його участі.
Представник комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому 09 серпня 2022 року надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій визнав позов у повному обсязі та просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Суд заслухав у судовому засіданні прокурора Білогривцеву Олену Володимирівну, дослідив наявні у справі письмові докази і дійшов такого.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 червня 2018 року близько 01 години 00 хвилин у ОСОБА_1 , який перебував біля бару "Нептун", що знаходиться по вул. Шкільній у смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_2 , виник злочинний умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_1 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя останнього, після чого ОСОБА_2 впав на землю, а ОСОБА_1 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс йому ще близько трьох ударів ногами в область обличчя та тулуба, внаслідок чого умисно спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, садни правої верхньої кінцівки, ран слизової оболонки верхньої та нижньої губи праворуч, крововиливу нижньої губи праворуч, які відповідно до висновку експерта № 4578 від 13 червня 2018 року відностяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 09 червня 2018 року близько 01 години 05 хвилин, біля бару "Нептун", який знаходиться по вул. Шкільній у смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області. У ОСОБА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_3 , який намагався припинити протиправні діяння стосовно ОСОБА_2 , виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_1 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_3 , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_1 , продовжуючи свої протиправні дії наніс ще близько двох ударів правою ногою в область обличчя ОСОБА_3 .
Внаслідок вказаних вище дій, ОСОБА_1 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 653 від 10 липня 2018 року відностяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, крововилив білкової оболонки правого ока та синець м`яких тканин правого ока, які відповідно до висновку експерта № 653 від 10 липня 2018 року відностяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а. с. 13 - 15).
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року у кримінальній справі № 480/1481/18 ОСОБА_1 , на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, закрито.
Цивільний позов прокурора Миколаївської районого відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 , залишено без розгляду.
Ухвала набрала законної сили 05 листопада 2021 року (а. с. 16 - 19).
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до копії довідки комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги, доданої прокурором до позову, потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарсному лікуванні в нейрохірургічному відділенні комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги з 09 червня 2018 року по 27 червня 2018 року.
Відповідно до копії статуту комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради № 51/413 від 06 червня 2013 року, доданої прокурором до позовної заяви, Підприємство створене на базі майна територіальної громади міста Миколаєва. Засновником власником Підприємства є територіальна громада, від імені якої виступає Миколаївська міська рада (а. с. 21 - 34).
Наведене свідчить, що комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги і Миколаївська міська рада, як орган місцевого самоврядування, не вживали заходів щодо стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 131 - 1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з положеннями ст. 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищені меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року № 11 Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні, до справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість 1 ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок) передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко - днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко - днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого за 1 ліжко - день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко - днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Згідно з п. п. 3, 4 даного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.
Стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Відповідач ОСОБА_1 у добровільному порядку станом на день розгляду справи не повернув витрачені бюджетні кошти на лікування потерпілого.
Вказане, відповідно до наведених вище норм, є підставою для відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 .
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем ОСОБА_1 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч. ч. 1, 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позов заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради; комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, - задовольнити.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.
Суддя Н. О. Шаронова
Повне рішення складено 28 червня 2023 року