Справа № 161/2203/23
Провадження № 2/161/1440/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, заявами про збільшення позовних вимог на обґрунтування вказавши, що з весни 2000 року по 18.11.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 18.11.2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення подружніх відносин спільні діти сторін залишилися постійно проживати разом з ОСОБА_2 . У 2020 році позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину. Заперечуючи з приводу заявлених вимог відповідач посилався на ту обставину, що він ніде не працює, має інвалідність, а розмір його доходу є незначним. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з 11.12.2020 року та до досягнення ними повноліття. У серпні 2021 року ОСОБА_3 придбав автомобіль AUDI, Q7 E-Tron, вартістю 818400 грн. Така дороговартістна покупка свідчить про суттєву зміну (покращення) матеріального становища платника аліментів. Вказують, що на даний час на потреби дітей позивачка в середньому витрачає близько 20000 грн. на місяць. Такі витрати складаються, зокрема; із придбання сезонного одягу, засобів першої необхідності, продуктів харчування, канцелярського приладдя; із кишенькових витрат, поповнення мобільних телефонів; із витрат на розваги та відпочинок дітей. Одноосібно ОСОБА_2 не в змозі матеріально утримувати дітей, оскільки вона, через життєві обставини, також змушена орендувати житло, загальні витрати на яке становлять близько 17500 грн. на місяць. З огляду на наведене, вважаю за необхідне та можливе просити суд збільшити розмір аліментів. У свою чергу, з вересня 2020 року по даний час спільні діти сторін регулярно відвідували курси живопису, рисунку та композиції, а також приймали участь у майстер класах, виставках та проектах, які ініціює ГО «Перфоманс». За весь період навчання дітей у художні школі позивачкою витрачено 18110 грн. (14510 грн. + 3600 грн.). Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вивчає до комп`ютерне програмування та навчається у ТзОВ «Комп`ютерної академії ІТ Степ Луцьк». Вартість навчання складала 14904 грн. за 1 семестр. На даний час позивачкою здійснено оплату вартості двох семестрів. Також, у 2022 році ОСОБА_2 понесла витрати у зв`язку з вивченням дітьми іноземних мов у загальному розмірі 11890 грн. (7930 грн. + 3960 грн.). Поряд з цим, позивачка витратила 21889,07 грн. на лікування дітей. Сукупно ОСОБА_2 було додатково витрачено на розвиток здібностей та на лікування спільних з ОСОБА_3 дітей 81697,04 грн. Просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року по справі №161/20463/20 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 5000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 40848,52 грн., а також витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн.

03.04.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що на даний час його довіритель ніде не працює, за ним рахується податковий борг в розмірі 40000 грн., а також останній є особою з інвалідністю ІІІ групи. При цьому, ймовірне придбання ОСОБА_3 у кредит транспортного засобу не може бути безумовною підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів. У свою чергу, мотивація позовної заяви в частині стягнення додаткових витрат на дітей містить абстрактні пояснення щодо необхідності орендувати житла для проживання, а також витрат на повсякденне життя тощо. Зокрема, переїзд позивачки на орендовану квартиру було виключно бажанням ОСОБА_2 , оскільки у її власності перебуває 2-поверховий житловий будинок. При вирішенні питання щодо стягнення витрат, які стосуються розвитку дітей покладається на розсуд суду. Натомість, доводи сторони позивача про понесені витрати на лікування дітей наводяться без долучення відповідних доказів, що призводить до сумніву про цільове використання коштів, які заявлені до стягнення (а.с. 136-138).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги у збільшеному розмірі підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначила, що на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних осіб немає, а розмір його середньомісячного заробітку їй невідомий. ОСОБА_3 одноразово було надано ОСОБА_2 100000 грн. як авансовий платіж по сплаті аліментів, проте за який період відбулася сплата та цілеспрямування таких коштів сторонами не обговорювалися.

Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-які інші заяви від них на адресу суду не надходили.

З огляду на те, що сторона відповідача скористалася своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву, в якому вони виклали свої доводи та заперечення з приводу заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе провести розгляд спору по суті за їх відсутності та на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 18.11.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12), який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 року в цивільній справі № 161/1347/21 було розірвано (а.с. 15-16).

За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про дану обставину свідчать відповідні свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно (а.с. 13-14).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року в цивільній справі № 161/20463/20 із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 17-20).

У своєму позові користь ОСОБА_2 просить збільшити розмір вищевказаних аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на утримання їх спільних двох неповнолітніх дітей.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є особою з інвалідністю третьої групи довічно, а також йому встановлено діагноз у вигляді неврологічного захворювання, спричиненого важкою черепо-мозковою травмою (забій головного мозку, перелом склепіння та основи черепа), у зв`язку з чим останній перебуває на обліку в лікарів (а.с. 145-148).

Відповідач інших осіб та неповнолітніх дітей на своєму утриманні не має, розмір його середньомісячного заробітку суду не відомий.

Вищевказані відомості існували станом на дату постановлення рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року в цивільній справі № 161/20463/20, а тому погіршення чи поліпшення здоров`я ОСОБА_3 з того часу не відбулося.

Як вбачається із відомостей ТСЦ МВС № 0741, а також товаросупровідних документів на транспортний засіб, 04.08.2021 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на автомобіль AUDI Q-7 E-Tron, 2016 р.в., вартість якого склала 818400 грн. (а.с. 21-34).

Тобто, з моменту присудження аліментів згідно судового рішення в цивільній справі № 161/20463/20, відповідачем здійснено придбання рухомого майна, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, стороною відповідача не доведено джерело походження коштів на придбання вказаного транспортного засобу

Зазначені вище обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про значне покращення матеріального становища платника аліментів.

Доказів іншого стороною відповідача суду не надано.

Суд також вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, її матеріальне становище погіршилося, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення кожним з дітей повноліття.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам неповнолітніх дітей.

У свою чергу, жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, або ж що у їх спільних дітей є потреби, що викликані особливими обставинами, останньою в ході розгляду справи суду не надано.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Також, позивачка у своєму позові ставить питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У своїй постанові від 13.09.2017 року Верховний Суд при розгляді справи № 6-1489цс17 прийшов до правового висновку, що при вирішенні питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси і обставини, що мають істотне значення. У випадках, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Із системного аналізу вищевказаних положень законодавства у своєму взаємозв`язку слідує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дані положення стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин законодавство відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку із розвитком у неї певних здібностей, або ж через хворобу, яка потребує постійного систематичного лікування, а відтак й залучення додаткових коштів.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду, обґрунтованими є витрати позивачки, які понесені нею на розвиток у дітей певних здібностей, а саме:

1) витрати, які стосуються відвідин курсів живопису, рисунку та композиції, а також приймають участь у майстер класах, виставках та проектах, які ініціює ГО «Перфоманс». Так, за увесь період навчання дітей у художні школі ОСОБА_2 було витрачено на оплату послуг 18110 грн., про що свідчать квитанції: № Р24АС9365 від 20.03.2021 року, № Р24АС4869 від 19.07.2021 року, № Р24АС8849 від 18.08.2021 року, № Р24АС2866 від 07.09.2021 року, № Р24АС9616 від 20.09.2021 року; № Р24АС7015 від 16.10.2021 року, № Р24АС4112 від 24.11.2021 року, № Р24АС1778 від 27.01.2022 року, № Р24А516112280D35817 від 21.11.2022 року, № Р24А644144209D76105 від 24.12.2022 року, № Р24А644141800D60151 від 24.12.2022 року, № Р24А737573818D29393 від 19.01.2023 року, № Р24А809742404D17299 від 07.02.2023 року, № P24A871449270D94326 від 22.02.2023 року, № P24A934497943D86213 від 10.03.2023 року та № P24A968058538D52562 від 17.03.2023 року (а.с. 44-58, 124-126).

2) витрати, які стосуються навчання у «Комп`ютерній академії ШАГ» ТзОВ «Комп`ютерна академія ІТ Степ Луцьк». Так, 02.06.2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Комп`ютерної академії ІТ Степ Луцьк» укладено договір № 141012672. Вартість навчання складає 14904 грн. за семестр. Позивачкою здійснено оплату вартості двох семестрів, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 07.06.2021 року та № 0.0..1 від 12.11.2021 року (а.с. 59-66).

3) витрати, які стосуються вивчення іноземних мов. Так, у 2022 році на вказані послуги ОСОБА_2 було витрачено 5950 грн., що підтверджується публічним договором про надання послуг допоміжної освіти із вивчення англійської мови та відповідною квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 16.08.2022 року (а.с. 68-79). Крім того, 23.01.2023 року між позивачкою та Центром іноземних мов «Окленд» було укладено договір про надання послуг, предметом якого є надання послуг з викладання іноземної мови для ОСОБА_3 . За вказані послуги ОСОБА_2 було сплачено 5940 грн., що підтверджується квитанціями до платіжної інструкції № 0.0..1 від 23.01.2023 року та №0.0..1 від 09.02.2023 року (а.с. 80-81, 113-114).

Таким чином, у розумінні положення ч. 1 ст. 185 СК України, додаткові витрати, здійснені ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовані належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на зальну суму 59808 грн., а відтак половина з них в розмірі 29904 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки.

У свою чергу, інші докази, надані стороною позивачки на обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат на дітей не є належними та допустимими доказати у справі, оскільки з їх змісту неможливо встановити ким понесені ці витрати, для кого оплата товарів (послуг) здійснювалася, на які цілі та якою необхідністю були зумовлені такі витрати.

Так, витрати на лікування дітей не містять інформації про особу, якою понесені такі витрати (а.с. 82, 87, 93-95); фактичне понесення витрат на стоматолога не підтверджено відповідними платіжними документами (а.с. 88-92); відомості про медичне призначення придбаних позивачкою препаратів, а також кому такі препарати були призначені у матеріалах справи відсутні; витрати на проведення лікування ГРВІ у ОСОБА_4 жодними платіжними документами не підтверджені (а.с. 96-98).

Відтак, у вищевказаній частині позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити за необґрунтованістю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню додаткові витрати на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , одноразово в сумі 29904 грн., тобто 1/2 частина від підтверджених додаткових витрат, понесених позивачем на загальну суму 59808 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн., тобто за кожну із заявлених позовних вимог (про збільшення розміру аліментів, про стягнення додаткових витрат на дітей) по 1073,60 грн.

На підставі ст. ст. 179-183, 185, 192 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Розмір аліментів змінити стягувати з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття з моменту набранням рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в сумі 29904 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятьсот чотири) грн. 18 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складений 24 квітня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.