ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі ДНДЕКЦ МВС України) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. (а.с.27-28).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав правової оцінки та не врахував підстави, зазначені у заяві про усунення недоліків та формально повернув позовну заяву. Вказував, що оскільки в позовній заяві річ не йде про стягнення конкретної грошової суми, а лише про зобов`язання вчинити певні дії, тобто вона не містить вимог майнового характеру, позов не підлягає грошовій оцінці та є немайновим. (а.с.34-37).

28 березня 2023 року відповідач ДНДЕКЦ МВС України надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду- без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без руху для усунення недоліків, а саме, для зазначення ціни позову, для зазначення з якого часу необхідно відповідачу відновити кожному з позивачів виплату середньої заробітної плати та в якому розмірі, для зазначення в якому розмірі необхідно зобов`язати відповідача нарахувати кожному з позивачів середній заробіток з 19 липня 2022 року по день подання позову, а також для звернення кожного позивача до суду з окремим позовом в загальному порядку. (а.с.8-9).

22 грудня 2022 року представник позивачів ОСОБА_9 надав заяву, в якій зазначав, що позовні вимоги мають зобов`язальний характер, безпосереднім наслідком не стане зміна сум, нарахованих до зупинення виплати середньої заробітної плати і не сума такої виплати є предметом спору. Надав суду позовну заяву у новій редакції із зміненими позовними вимогами, зокрема, зазначенням часу, з якого необхідно відновити виплату середньої заробітної плати. Зазначав, що у зв`язку з відсутністю даних у позивачів про розмір середньої заробітної плати за відповідний період, також за відсутністю відомостей, необхідних для обрахунку такої суми у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, у зв`язку з проходженням служби, позивачі не вимагають стягнення конкретної грошової суми, а просять про зобов`язання зробити розрахунок відповідача, якому відомі всі необхідні дані для розрахунку, нарахування та проведення виплат. Вказував, що, згідно зі ст.50 ЦПК України, участь кількох позивачів допускається в разі коли права кількох позивачів виникли з однієї підстави, в даному випадку - наказ, яким припинено виплату середнього заробітку всім позивачам (а.с.13-24).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року позовну заяву повернуто позивачам на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. (а.с.27-28).

Апеляційний суд погоджується із остаточним висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, втім не погоджується з підставами повернення, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Пунктом 2 частини 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що позовна заява повертається якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року передбачено, що згідно з ч.2 ст.124 Конституції України суди вирішують будь-які індивідуальні трудові спори щодо оплати праці в порядку, передбаченому гл. XV КЗпП, за вибором працівника безпосередньо або після попереднього розгляду в комісії по трудових спорах. Вимоги про оплату праці декількох або групи працівників, у тому числі заявлені в їхніх інтересах уповноваженими на це законом органами, не можуть бути об`єднані в одному провадженні через відсутність необхідної для цього спільності предмета позову.

У даній справі об`єднання позовних вимог в одне провадження не допускається, так як відсутня спільність предмета позову, оскільки вимоги позивачів стосуються стягнення заборгованості по заробітній платі кожного із них окремо.

Позивачі, звертаючись до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, посилаються на одну і ту саму підставу своїх вимог - наказ №195 о/с від 19 липня 2022 року

Тобто, підстава позову у всіх позивачів є однаковою, однак предмет позовних вимог є різним, оскільки у всіх позивачів були різні заробітні плати, і у випадку задоволення позовних вимог така сума стягнення буде різною щодо кожного позивача.

Відтак, об`єднання вимог позивачів у одне провадження не буде сприяти ефективному захисту порушених трудових прав, хоча позивачі оскаржують один наказ №195 о/с від 19 липня 2022 року, проте вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не можуть бути розглянуті в одному провадженні стосовно всіх позивачів, оскільки в такому спорі відсутня спільність предмета позову.

Спірні трудові відносини відповідача з кожним позивачем окремо носять не спільний взаємопов`язаний характер, а індивідуальний (різні для кожного позивача підстави виникнення трудових відносин, різні умови оплати праці, різні обов`язки тощо). Права та обов`язки зазначених позивачів виникають, змінюються та припиняються незалежно одне від одного, та не мають нерозривного взаємопов`язаного характеру, тобто такого, за яким захист прав одного позивача залежить від захисту прав інших.

Таким чином, суд першої інстанції помилково залишив позову без руху та як наслідок повернув його з підстав передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України, оскільки у даному випадку, повинен був повернути позов на підставі пункту 2 частини 4 ст. 185 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - зміні в частині обґрунтування підстав повернення позовної заяви в редакції цієї постанови.

Колегія суддів звертає увагу, що повернення позову не позбавляє позивачів права кожному окремо пред`явити позов у загальному порядку, а отже не є обмеженням доступу до правосуддя.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року змінити в частині обґрунтування підстав повернення позовної заяви, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко