Справа №: 398/4490/19
провадження №: 2/398/34/23
"25" квітня 2023 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Нероди Л.М.,
з участю секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в спрощеному порядку цивільну справу №398/4490/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
учасники: позивач ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Руссу Н.О.,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить поділити майна подружжя, шляхом отримання від відповідача грошову компенсацію 1 / 2 частки будинку АДРЕСА_1 , розмір компенсації - 130 000 грн 00 коп.
При зверненні до суду позивач в позовній заяві зазначила, що 25.06.2001 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від спільного проживання сторони мають трьох дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 05.04.2018 року шлюб між сторонами було розірвано.
У 2002 році, придбано будинок за адресою АДРЕСА_1 , який був оформелний на відповідача.
Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом у будинку, проте відповідач постійно тиснув на позивачку морально, настроював старшого сина проти позивачки, меншим дітям уваги не приділяв, забороняв підходити до холодильника. Протиправні дії з боку відповідача призвели до того, що позивач була вимушена підти з будинку разом з меншими дітьми та вийняти житло.
Дійти згоди з відповідачем про добровільний поділ будинку не можливо, виплати позивачці компенсацію в розмірі 1 / 2 частини будинку відповідач також відмовляється.
Просить стягнути з відповідача на її користь 130 000 грн грошової компенсації, що становить вартість 1 / 2 частини спільного житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач не має жодного відношення до спірного будинку, так як в договорі купівлі-продажу у графі покупець зазначений лише відповідач, а також відсутня будь-яка письмова згода дружини до договору купівлі-продажумайна, спірний будинок було придбано за особисті кошти батьків відповідача.
Позивачем по справі надано відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народилася дитина. 20.06.2002 року відповідач повідомив позивачці, що знайшов для них дуже гарний будинок і що необхідно оформлювати угоду, а оскільки дитині ще не було навіть двох місяців, то на оформлення договору купівлі-продажу будинку з`явився лише відповідач, який і запевним позивачку, що все буде добре. Після купівлі будинку вони всі разом стали в ньому проживати, народилися ще двоє дітей, проте через деякий час стосунки між ними стали погіршуватися та відповідач вигнав позивачку з дітьми з будинку. Окірм цього, кошти на придбання будинку надавали не тільки батьки відповідача. А також і батьки позивачки.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 11.09.2020 року по справі призначено судово-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.
Розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2021 року призначено повторний авторозподіл справи у зв`язку з припиненням повноважень судді Крімченко С.А. та справу розподілено судді Орловському В.В.
Розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.10.2021 року призначено повторний авторозподіл справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Орловського В.В. в межах п`ятирічного строку та справу розподілено судді Нероді Л.М.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 06.04.2022 року провадження у справі поновлено та прийнято до свого провадження суддею Неродою Л.М.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно свідоцтва про шлюб 25.06.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » уклали шлюб 25.06.2001 року.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.04.2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна в вищезазначених реєстрах відсутні відомості щодо майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки директора ТОВ фірма «Інкопмарк» від 10.07.2019 року орієнтована ринкова вартість одноповерхового будинку АДРЕСА_1 станом на липень 2019 року складає 260 000 грн.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.06.2002 року, який укладено на товарній біржі, ОСОБА_2 придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Будинок придбаний за 8000 грн.

У п.17 вищезазначеного договору купівлі-продажу зазначено, що у відповідності до ст.227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації у бюро технічної інвентаризації, також в договорі зазначено, що на підставі ст.15 ЗУ від 10.01.1991 року «Про товарну біржу», даний договір зареєстрований на Придніпровській товарній біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно висновку експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інтитуту судових експертиз за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі №398/4490/19 дійсна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , станом на час розгляду справи, складає 198 401 грн 00 коп.

Свідчення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд оцінює критично, так як

статтями 9093 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права ставити питання усім учасникам справи.

ОЦІНКА СУДУ

Будинок був придбаний, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна та зареєсрований на Придніпровській товарній біржі, а право власності в Олександрійському МБТІ зареєстровано 08.07.2002 року за №4444/110 стр. 82 за ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вважає, що надані докази свідчать про те, що спірний будинок придбався під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності і підлягає розподілу між сторонами за правилами розподілу спільного сумісного майна подружжя.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Однак, жодна із сторін в судовому засіданні визнаючи факт приналежності предмету спору до спільного майна подружжя, не оспорювала принципу рівності часток подружжя у майні, жодних доказів про існування підстав для відступу від рівності часток суду не надали.

Виходячи із загального принципу рівності часток подружжя у спільному майні, слід визнати, що позивачу та відповідачу належить по 1 / 2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 .

Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі ст. 365 ЦК України, яка передбачає можливість пред`явлення співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, позову про припинення права власності на частку іншого співвласника із виплатою йому грошової компенсації вартості його частки, яка завчасно вноситься на депозитний рахунок суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц.

Однак, позивач вважає, що спільне володіння і користування майном є неможливим, що згідно положень ст. 365 ЦК України є обставиною відповідно до якої судом може бути припинено право особи на частку у спільному майні та здійснено поділ шляхом визнання права власності кожним з подружжя за окремими об`єктами нерухомості з виплатою грошової компенсації.

Таким чином позовні вимоги підлягають задовленню.

НОРМИ ПРАВА

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. (частина перша статті 65 СК України).

Відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова №11), поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статтею 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

У пункті 23 Постанови №11 роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У зв`язку із викладеним, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, з метою захисту прав кожного із подружжя та з урахуванням принципу справедливості та балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 400 (чотириста) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.04.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА