Справа №295/8949/15-ц
УХВАЛА

Про задоволення подання про примусовий привід боржника

24.04.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін подання старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Зарембінської В., погоджене начальником Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савіною Н., про здійснення приводу боржника ОСОБА_1 , подане у цивільній справі за заявою Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №15" Житомирської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернулась до суду із поданням, в якому просить надати дозвіл на здійснення приводу боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до старшого державного виконавця Зарембінської В.Ю. для проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження, внесеного до Автоматизованої системи виконавчих проваджень за № 53513508.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №295/8949/15-ц, виданого 25.08.2015 р. Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №15" Житомирської міської ради заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 4405,06 грн та 121,80 грн судового збору.

Виконавчий документ перебуває на виконанні з 02.03.2017 року.

Державний виконавець в поданні вказує, що державним виконавцем виклик боржника здійснювався з додержанням вимог ст.ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження». Проте боржник виклики державного виконавця не отримує, до державного виконавця не з`являється, про поважні причини неприбуття не повідомляє, хоча інформований про відкриття виконавчого провадження, судовий наказ не виконує.

Державним виконавцем систематично направляються запити до компетентний державних органів для встановлення майнового становища боржника, згідно яких місце роботи у боржника відсутнє, вона не одержує доходи, на які можна звернути примусове стягнення, не виявлено в неї у власності майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість.

Державний виконавець посилається на те, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в ході здійснення виконавчого провадження проведені всі необхідні і передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи щодо встановлення місця знаходження боржника, які виявились безрезультатними, не виявлені в нього доходи та майно, на яке може бути звернуто стягнення, що свідчить про злісне ухилення від сплати боргу, судове рішення протягом тривалого часу не виконане, що призводить до порушення прав стягувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 438 ЦПК України суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів. Згідно з приписами даної статті суд проводить розгляд подання без виклику державного виконавця та сторін виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 438 ЦПК України привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя.

В силу статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до приписів частини 2 стати 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», можна дійти висновку, що стадія примусового виконання судового рішення є невід`ємною частиною відновлення прав особи із застосуванням судової процедури, відповідно до якої стягувач має сподіватись на фактичну реалізацію своїх прав згідно із юридично закріпленим змістом впродовж чітко регламентованого строку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, верховенство права; обов`язковість виконання рішень; справедливість, неупередженість та об`єктивність, що означає, що судове рішення буде виконано своєчасно, належним чином та у повному обсязі (стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Дослідивши подання та долучені до нього копії з матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено, що 25.08.2015 р. Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №15" Житомирської міської ради заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 4405,06 грн та 121,80 грн судового збору.

Згідно актів державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Зарембінської В.Ю. від 18.11.2022 р. та від 01.02.2023 р. за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчиняє.

25.11.2022 р. ОСОБА_1 направлений виклик про необхідність з`явитись до державного виконавця на 02.12.2022 р., про що свідчить копія квитанції про направлення повідомлення рекомендованим листом від 28.11.2022 р.

15.02.2023 р. ОСОБА_1 направлений виклик до державного виконавця на 22.02.2023 р.

30.03.2023 р. ОСОБА_1 направлений виклик до державного виконавця на 10.04.2023 р., що підтверджується копією квитанції про направлення рекомендованого листа від 30.03.2023 р.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, до матеріалів подання долучені докази, які підтверджують, що боржник належним чином, в порядку та спосіб, які передбачені приписами Закону України "Про виконавче провадження" була повідомлена про необхідність з`явитись до державного виконавця.

Беручи до уваги викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що доводи подання державного виконавця про примусовий привід боржника підтверджені належними доказами, державним виконавцем доведено, що ОСОБА_1 не з`являється на виклики державного виконавця без поважних причин.

З огляду на те, що судом встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, враховуючи час, протягом якого здійснюється виконання судового рішення, те, що понад сім років боржник не сплачує заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, що безумовно порушує права стягувача, принцип обов`язковості судових рішень, що включає в себе його своєчасне та належне виконання, суд вважає, що вимоги державного виконавця є обгрунтованими, а подання про здійснення приводу боржника для участі у виконавчих діях підлягає задоволенню.

Пунктом 27 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), здійснює привід осіб за рішенням тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України, а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні, здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду.

Таким чином, ухвала про привід підлягає направленню для виконання до відповідного органу Національної поліції за місцем проживання боржника.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, ст.ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання про здійснення приводу задоволити.

Здійснити примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зарембінської В.Ю., за адресою: м. Житомир, майдан С.П. Корольова, каб. 318, для проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження, внесеного до Автоматизованої системи виконавчих проваджень за № 53513508.

Виконання даної ухвали доручити уповноваженим працівникам поліції Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В .Стрілецька