Березівський районний суд Одеської області
12.07.2023
Справа № 494/1776/22
Провадження № 2/494/150/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 р. м. Берехівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», -

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувся до суду із данною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 липня 2020 року між позивачем та відповідачем на підставі заяви-договору №2020/І_С/197-006131 було укладено кредитний договір комплексного банківського обслуговування, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із запропонованими в установі банку умовами та правилами, тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 10 жовтня 2022 р. становить 17004,43 грн. та складається із:

заборгованість за тілом кредиту - 0,00 гривень;

заборгованості за простроченим тілом кредиту 9 887, 04 грн.;

заборгованість за відсотками 0, 00 грн.;

заборгованості за простороченими відсотками - 3 795, 94 грн.;

заборгованість по платежах згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 3 321, 45 грн..

З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 004,43 грн. та судовий збір в розмірі 2 481 грн..

Представник позивача надав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач повідомлявся належним чином неодноразово, проте до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 28 липня 2020 року між установою банку та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом на підставі заяви-договору №2020/І_С/197-006131 приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем.

Так, згідно розрахунку заборгованості станом на 10 жовтня 2022 р. становить 17004,43 грн. та складається із:

заборгованість за тілом кредиту - 0,00 гр.;

заборгованості за простроченим тілом кредиту 9 887, 04 грн.;

заборгованість за відсотками 0, 00 грн.;

заборгованості за простороченими відсотками - 3 795, 94 грн.;

заборгованість по платежах згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 3 321, 45 грн..

Відповідно змісту ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Поняття кредитного договору визначено у ст.1054 ЦК України. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ст.ст.526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З аналізу наведеного слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Як вбачається із заяви-договору №2020/І_С/197-006131 від 28 липня 2020 року, остання містить лише анкетні дані відповідача.

Розміру кредитного ліміту, інших істотних умов кредитування, зокрема, розміру та порядку нарахування неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, порядок нарахування заборгованості у випадку прострочення кредиту, анкета-заява не має.

Натомість є посилання на Умови та Правила надання банківських послуг, Правила надання послуг (виконання робіт), Тарифи банку, з якими ознайомився відповідач шляхом підписання заяви-договору.

Проте ані сама заява-договір, ані інші матеріали справи, не містять доказів того, які саме Умови, Правила і Тарифи банку розумів відповідач, ознайомився та погодився із ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту, неустойку (пеня), у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Відповідно до норми ч.1 ст.654 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Критерієм виділення з усіх цивільно-правових договорів договору приєднання є не природа зобов`язань, що виникли, як це має місце при диференціації договірних зобов`язань і не характер діяльності однієї із сторін (публічний договір), а спосіб укладення договору, а саме шляхом приєднання однієї зі сторін до умов договору, які визначені другою стороною в формулярах або інших стандартних формах, які мають конкретизований, сталий зміст, тобто не змінюються протягом тривалого часу, мають певну формалізацію.

На переконання суду, застосування до виниклих правовідносин правил, передбачених ч.ч.1-2 ст.634 ЦК України, відповідно до яких сторона в спрощеному порядку може укласти кредитний договір шляхом приєднання до умов та правил надання банківських послуг, є неможливим, оскільки відсутні будь які підтвердження погодження позичальника із саме тою редакцією вказаних умов та правил на які посилається позивач.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-договорі №2020/І_С/197-006131 від 28 липня 2020 р. домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком заява-договір та посилання до приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, що містяться на сайті позивача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 382/327/18-ц, у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів, однак станом на 10 жовтня 2022 р. заборгованість за поточним тілом кредиту складає 0, 00 грн..

Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг.

Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув.

У заяві позичальника плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості його нарахування.

Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача лише прострочене тіло кредиту.

Отже, суд зауважує про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в заяві-договорі №2020/І_С/197-006131 від 28 липня 2020 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Отже, за таких умов, позовні вимоги банку про стягнення простроченого тіла кредиту в сумі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення процентів, суд відзначає таке.

В заяві-договорі №2020/І_С/197-006131 від 28 липня 2020 року відсутня інформація про розмір процентів, а оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку - не є складовою кредитного договору, суд вважає, що у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у вказаному розмірі слід відмовити.

Таким чином, оскільки немає підстав для стягнення простроченого тіла кредиту та відсотків, а відповідно з чим і нарахованих на них платежів згідно ч.2 ст.625 ЦК України, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

В силу вимог ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Публічного Акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30-ти днів з дня його проголошення через Березівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду, а особами які не були під час проголошення у той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:____________________________________________ -