Справа № 522/6204/21
Провадження № 2/522/1097/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтування позову позивач зазначає наступне. ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .На випадок своєї смерті ОСОБА_3 скалала заповіт на ім`я ОСОБА_1

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку спадщину прийняв та 15.11.2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину на 555/1000 часток квартири спільного заселення №21, 22 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були подружжям, а ОСОБА_5 - відповідно їх сином.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями після її смерті були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є 445/2000 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_4 . За життя ОСОБА_7 до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_6 звернутися не встигла.

Таким чином, на момент смерті у ОСОБА_7 було право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , і таке право не припинилося внаслідок її смерті, а увійшло до спадкової маси.

Однак, ОСОБА_1 , без доведення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , позбавлений можливості завершити оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки як до смерті ОСОБА_4 , на момент смерті та після її смерті були зареєстровані та проживали у спадковому майні.

Після смерті ОСОБА_4 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 почалися складатися сімейні відносини, фактично ОСОБА_3 була ОСОБА_5 як бабуся. ОСОБА_3 вела домашнє господарство сім`ї ОСОБА_8 , яке виражалося у допомозі в прибиранні, приготуванні їжі, пранні тощо.

У зв`язку із тим, що між ОСОБА_3 та сім`єю ОСОБА_8 склалися відносини, які притаманні сім`ї, ОСОБА_5 , який був власником 445/2000 часток квартири спільного заселення №21, 22 за адресою: АДРЕСА_1 виявив бажання віддячити ОСОБА_3 за її допомогу та подарувати її власну частку.

Однак, враховуюючи похилий вік ОСОБА_3 , остання виявила бажання, щоб ОСОБА_5 подарував належну йому частку ОСОБА_9 (невістка Парицької, дружина заявника), на що ОСОБА_5 погодився та 16.02.2006 року був посвідчений відповідний договір дарування.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжили проживати однією сім`єю. Вони вели спільне господарство, допомагали одне одному по життю.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 445/2000 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_4 , які він фактично прийняв після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_7 , у свою чергу, у випадку доведеності проживання однією сім`єю набуває спадкові- права на зазначену частку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року було вирішено витребувати з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (65036, м.Одеса, вул.Старицького, 10) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження ОСОБА_5 , 1964 року народження, витребувати з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (65036, м.Одеса, вул.Старицького, 10) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ОСОБА_4 , 1938 року народження, та ОСОБА_6 , 1928 року народження, витребувати у приватного нотаріуса Горецької Валентини Миколаївни (65012, м. Одеса, вул. Катерининська, 85) копію спадкової справи №13-2018, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 липня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про виклик свідка.

Під час судового засідання призначеного на 26 жовтня 2021 року судом задоволено клопотання про допит свідка.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання призначене на 17 квітня 2023 року з`явились представник позивача ОСОБА_10 та представник відповідача ОСОБА_11 .

У зв`язку з нез`явленням належним чином сповіщеного свідка у судове засідання, за згодою сторін, судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними матеріалами справи.

Представник позивача під час судового засідання наполягав на задоволенні позову з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши думки сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Врахувавши вимоги вказаних норм права та надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог щодо встановлення факту постійного проживання, оскільки матеріали справи не містять доказів спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При вирішенні спору необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, однак позивачем жодним доказом встановлені факти не доведені, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 80, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1217, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 27.04.2023 року.

Суддя Р.Д. Абухін

17.04.23