Справа № 137/1067/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судового засідання Голоти О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Позов мотивує тим, що вона після смерті покійної оформила спадщину на земельну ділянку.

Вказує, що після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 .

Позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини на вищевказане домоволодіння, проте її було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.03.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що її стало відомо, що згідно рішення №9-а виконкому Пеньківської сільської ради від 25 січня 1994 року, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,45 га в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 . Тому просить визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовну заяву підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити. Судові витрати просить залишити за позивачем.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду клопотання, відповідно до якого справу просять розглянути без участі представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2004 року (а.с.7) за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 1,28 га, яка належала покійній ОСОБА_2 (сертифікат №0263739 серія ВН), що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 від спадщини після смерті ОСОБА_2 відмовився.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 187 від 03.10.2022 (а.с.9) згідно по господарської книги №5 за 2021-2022 р.р., номер об`єкта по господарського обліку 01-1036-1, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 , 1908 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12-14) зазначається технічна характеристика будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до рішення №9-а Пеньківської сільської ради народних депутатів від 25 січня 1994 року (а.с.16) ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га, яка розташована в межах села, для ведення особистого підсобного господарства, в т.ч. по АДРЕСА_1 , біля хати 0,45 га (так у документі).

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.37-38) підтверджується внесення відомостей у Державний земельний кадастр про земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0536 площею 0,2500 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.39-40) підтверджується внесення відомостей у Державний земельний кадастр про земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0535 площею 0,2000 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до Витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки (а.с.41) нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0535 становить 4362 грн.

Відповідно до Витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки (а.с.42) нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0536 становить 21323 грн.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальному порядку позивач не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст.315, 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, ст. 120 ЗК України Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м., літ. «А», прибудова літ. «А1», погріб з шиєю літ. «Б», сарай літ. «В», які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер :08:001:0536, площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0535, площею 0,2000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.