Справа № 464/3155/23
пр.№ 2/464/1049/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Cітякова А.В.

справа № 464/3155/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Львівська міська рада

вимоги: визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

представники учасників справи:

позивача адвокат Колодій Ю.Ю.

відповідача ОСОБА_2 .

Обставини справи

Адвокат Колодій Ю.Ю. від імені та в інтересах позивача звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить визначити позивачу, як спадкоємцю за законом, щодо майна ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк терміном в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили, покликаючись на тяжку хворобу та карантинні заходи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 23 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду з відкриттям провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначенням у підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження:

представник позивача позов підтримала з підстав неможливості позивача вчасно подати заяву про прийняття спадщини через встановлену інвалідність 1 групи безтерміново, наявність онкохвороби, проходження хіміотерапії, стану ремісії та наявність карантинних обмежень внаслідок коронавірусної хвороби;

представник відповідача позов визнала з підстав, що майно, яке хоче успадкувати позивач, належало його померлому батькові на підставі договору купівлі-продажу, а відтак ЛМР не претендує на таке, крім того за станом здоров`я позивача, який переніс під час захворювання і втрату батька, займався похованням останнього, що також вплинуло на перебіг його хвороби, а також карантинні обмеження, відтак позивач мав поважні причини для пропуску строку на прийняття спадщини; тому під час підготовчого провадження просить позов задоволити.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, установленому ст.ст.206, 207 ЦПК України (ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України).

У ході розгляду справи встановлено та учасниками справи визнаються наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львові. Похованням померлого займався син позивач у справі, що підтверджується відповідним свідоцтвом за реєстраційним номером 56 від 04.01.19.

За життя ОСОБА_3 на праві приватної власності за договором купівлі-продажу від 19.11.08. належала житлова кімната 4-го поверху 46-1 площею 19,5 кв.м за адресою АДРЕСА_2 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно… від 01.05.23. за номером 330731194, реєстраційний номер майна 22542301). Заповіту ОСОБА_3 не складено.

Після смерті ОСОБА_3 позивачем до приватного нотаріуса подано заяву про прийняття спадщини у зв`язку із наявністю такого спадкового майна, у зв`язку з чим останнім 31.03.23. було заведено спадкову справу по смерті ОСОБА_3 .

Згідно з листом приватного нотаріуса ЛМНО МЮУ Єлізарової В.О. за № 86/01-16 від 16.06.23. за матеріалами спадкової справи, зареєстрованої у Спадковому реєстрі № 70471657, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 16.06.23. є ОСОБА_1 син померлого.

Інші спадкоємці, які б мали право на спадкування за законом, відсутні.

Оскільки позивач заявив вимоги про визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька, то між сторонами виникли спадкові правовідносини, врегульовані наступними законодавчими нормами:

ст.ст.1216,1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом;

ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу);

ч.1 ст.1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини;

ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї;

ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто;

ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3);

ч.1 ст.1277 ЦК України - у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач у порядку ст.ст.12, 81 ЦПК України зобов`язаний з наданням доказів (ст.76 ЦПК України) довести ті обставини, на які посилається, тобто наявності поважних причин для пропуску подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

За змістом ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин.

Оцінивши в сукупності надану позивачем медичну документацію, яка свідчить про наявність тривалої та безперервної онкохвороби, за наслідками якої позивачу з 08.05.23. встановлено 1 групу інвалідності безтерміново з потребою у постійній сторонній допомозі, з відповідним лікуванням, його формами та строками, проведеними обстеженнями, постановленим діагнозом рак 1У стадії з супутніми захворюваннями, суд дійшов висновку, що наявність такої тяжкої хвороби вагомо обмежила його життєдіяльність, порушила можливість виконувати соціальні ролі, реалізовувати надані йому права, у тому числі у сфері спадкових відносин.

У відповідності до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Також наявність у позивача, який є особою середнього віку, з інвалідністю 1 групи, у зв`язку з чим знаходився у групі ризику через поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, суттєво обмежило можливість позивача вчасно звернутись до нотаріальної контори за захистом свого права.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов переконання, що обставини (причини), у зв`язку з якими позивач пропустив строк для прийняття спадщини були: об`єктивними, адже не залежали від волі позивача; непереборними, оскільки не могли бути усунуті позивачем; носили для позивача характер істотних труднощів, оскільки унеможливлювали подачу ним заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд має виходити з того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 362/6725/18. У ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас суд зауважує, що представник відповідача визнає позов по суті, погоджується із заявленими вимогами, зазначаючи про відсутність правової підстави для відмови у наданні позивачу додаткового строку. Таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав сумніватися у волевиявленні сторін немає.

З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками доказів, встановивши дійсні обставини справи, суд за відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, що не підлягають доказуванню за умови визнання таких сторонами дійшов висновку про задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Судові витрати

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, проте позивач та його представник зазначили про відсутність перетнзій щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем при подачі позову до суду, та такі залишити за останнім, суд вважає це правом позивача та залишає такі понесеними за ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

задоволити позов.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач Львівська міська рада, код за , м.Львів, пл.Ринок,1.

Повний текст рішення виготовлено 17 липня 2023 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО