Справа №303/4582/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ТзОВ «Кредитні ініціативи», -

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Скарга мотивована тим, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження АСВП №38785414 з примусового виконання виконавчого листа №2/0707/1701/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «АК ПІБ» заборгованість у розмірі 72 634,72 гривень, який було повернуто стягувачеві 08.08.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції закону чинному на момент винесення постанови). Після цього, виконавчий документ на виконання повторно не пред`являвся.

26.09.2014 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду було замінено стягувача із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на його правонаступника ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до ч.4 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ч.1 ст.37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобовязання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадка, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Як вбачається із Витягу ВП-спецрозділ виконавче провадження завершено, матеріали виконавчого провадження передано до архіву і знищені.

У свою чергу, таке виконавче провадження не може бути відновлено за заявою стягувача. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. З моменту повернення виконавчого документу пройшло 9 років.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Встановивши, що виконавчий лист, задля виконання якого накладений арешт на майно боржника повернуто стягувачу, виконавче провадження передано до архіву та знищено, то боржник вважає, що уповноважена особа повинна була винести постанову про скасування заходів примусового виконання у вигляді арешту майна боржника.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, просить суд її задовольнити з підстав зазначених у ній.

Представник відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Халус Є.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення (заперечення) щодо поданої скарги в яких просила суд відмовити у задоволенні скарги, оскільки виконавчий документ на виконання до відділу ДВС повторно не пред`являвся, підтвердження сплати боргу та виконавчого збору до відділу ДВС не надходило, а тому відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна.

Представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали скарги та дослідивши докази, які були надані сторонами у справі, і надаючи їм оцінку, як в цілому, так і кожному доказу окремо, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що із листа відділу ДВС у місті МУкачеві Мукачівського району Закарпатської області №4-15146 від 22.05.2023 року вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, наявний запис про арешт майна №5448491 від 23.04.2014 року, який накладено постановою про арешт майна боржника від 10.09.2013 року №38785414. На виконанні у Відділі ДВС перебувало виконавче провадження АСВП №38785414 з примусового виконання виконавчого листа №2/0707/1701/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АК ПІБ» заборгованість у розмірі 72 634,72 гривень, який повернуто стягувачу. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ повернуто стягувачу 08.08.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент винесення постанови). Після чого виконавчий документ на виконання повторно не пред`являвся, проте підтвердження сплати боргу та виконавчого збору до відділу ДВС не надходило (а.с. 7).

Із Витягу ВП-спецрозділ від 22.05.2023 року стан виконавчого провадження №38785414 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» 72 634,72 гривень значиться завершений (а.с. 8, 9).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03.06.2013 року у задоволенні заяви представника ПАТ «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» про видачу дубліката виконавчого листа по справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 10).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.09.2014 року було замінено стягувача із ПАТ «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» на правонаступника ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 11).

Вирішуючи скаргу, суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На час прийняття державним виконавцем постанови від 08.08.2014 про повернення стягувачу виконавчого документу, спірні правовідносини були врегульовані Законом України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження»(далі - Закон № 606-XIV).

Згідно із статтею 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Судом встановлено, що виконавче провадження завершено на підставі пункту 2 частини 1 ст. 47 Закону № 606-XIV, тобто у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За положеннями частини першої, другої статті 50 Закону № 606-XIV (у редакції на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні вимоги передбачені в частинах першої, другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 із скаргою до суду.

Положеннями статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведе, а також те, що тривалість накладеного на майно арешту є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, який накладений на все майно ОСОБА_1 постановою про арешт майна, серія та номер 38785414 від 10.03.2013 року, а саме зняти арешт нерухомого майна, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 5448491 від 23.04.2014 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 05.07.2023 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір