Справа №:755/4083/23
Провадження №: 2/755/2911/23
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

"21" квітня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

28 березня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2023 року і до повноліття дитини.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Зазначену позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є стягнення аліментів.

За змістом ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначила адресу свого місця проживання - АДРЕСА_1 ; адресу місця проживання відповідача - АДРЕСА_2 .

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» та Запорізької міської ради. Відповідно до отриманої інформації реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ІТС «Реєстр територіальної громади м.Києва» не знайдено.

Згідно інформації Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради, отриманої судом 19 квітня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28 січня 1999 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва позивач не надала жодного доказу на підтвердження свого зареєстрованого місця проживання чи перебування разом з дітьми у Дніпровському районі міста Києва, що унеможливлює визначення підсудності даної справи за правилами ч. 1 ст. 28 ЦПК України Дніпровському районному суду міста Києва.

Разом з тим, за відомостями з єдиного демографічного реєстру, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи що позивачем не долучено належних та допустимих доказів, які б підтверджували проживання позивача разом з дітьми та/або перебування відповідача в Дніпровському районі м. Києва, позовна заява як за правилами ч.1 ст.28 ЦПК України, так і за правилами ч.1 ст.27 ЦПК України територіально не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, що позбавляє Дніпровський районний суд міста Києва права прийняти дану справу до свого провадження не порушуючи правил підсудності.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про зареєстроване місце проживання відповідача, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи за підсудністю на розгляд до Хортицького районного суду м.Запоріжжя.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 27, 28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу №755/4083/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - передати за підсудністю на розгляд до Хортицького районного суду м.Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, пр-т Ювілейний, 33).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: