Дата документу 20.04.2023
Справа № 501/3120/22
20 квітня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,
третя особа: виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в особі органу опіки та піклування, місцезнаходження: м.Чорноморськ Одеської області, проспект Миру, буд. 33,
предмет та підстави позову: про визначення місця проживання малолітньої дитини,
сторони в судове засідання не з`явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення та
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - позивач) 04.11.2022 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в особі органу опіки та піклування, з вимогами про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що вони з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2011 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що незважаючи на те, що сторони по справі тривалий час проживають окремо, остаточної згоди щодо місця проживання дитини так і не було досягнуто. Наразі дитина зареєстрована та мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області №269 від 26.04.2012 встановлено порядок зустрічей відповідача з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Висновком виконавчого комітету Іллічівської міської ради, як органу опіки та піклування за №1-17-308 від 29.04.2013 визначено порядок зустрічей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (батьків відповідача) з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.05.2013 у справі №501/588/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2013 року, визначено участь батьків відповідача у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В позовній заяві зазначається, що проживання спільного сина сторін по справі - ОСОБА_3 разом з позивачем відповідає його якнайкращим інтересам. Позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займається вихованням дитини, піклується про його здоров`я та розвиток. В той же час син має особисту прихильність до матері.

На підставі викладеного, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідач відзиву (пояснень) на позов не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сергійчук М.М. до суду не з`явилися, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, надано до суду висновок органу опіки та піклування та заяву про розгляд справи за їх відсутності.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзиву на позов не подав, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2011, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06.08.2012 (а.с.12).

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за вих.№15-3428 від 18.10.2022 (а.с.14).

Висновком виконавчого комітету Іллічівської міської ради, як органу опіки та піклування за №1-17-308 від 29.04.2013 визначено порядок зустрічей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (батьків відповідача) з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.05.2013 у справі №501/588/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2013 року, визначено участь батьків відповідача у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як органу опіки та піклування №38 від 01.03.2023, доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.64).

V. Оцінка Суду.

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування від 01.03.2023 доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.64-64 зв.).

У даному висновку вказано, що службою у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради проведено опитування дитини, яка висловила свою думку про те, що вона хотіла б жити разом з матір`ю (а.с.64 зв.).

Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до матері, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю.

Крім того, суд бере до уваги, що з 2018 року існує спрощена процедура виїзду дитини за кордон, якою може скористатись той із батьків, з яким проживає дитина. Місце проживання має обов`язково підтверджуватись рішенням суду або органу опіки та піклування, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з тим із батьків, який має намір виїздити за межі України з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.

Так, порядок та підстави виїзду дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків регулюється частиною 5 статті 157 Сімейного кодексу України та пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою КМУ №57 від 27.01.1995.

Згідно абз.2 п.5 ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей.

Отже, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що вимога про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа:виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в особі органу опіки та піклування) про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2023 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко