Справа № 182/1750/22
Провадження № 2/0182/184/2023
24.04.2023 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 листопада 2006 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Судовим наказом Нікопольського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2018 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Божко Є.М. 15 серпня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 56965910, на підставі вищевказаного судового наказу. Рішення суду ним виконується в повному обсязі, однак, на даний час у нього змінились обставини і він не має можливості сплачувати аліменти. Так, 28 квітня 2018 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 і в них народилися діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім цього, на його утриманні перебуває дружина, яка на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Тобто, на даний час, на підставі судових рішень, з нього стягуються аліменти на утримання дружини та дітей: - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, оскільки на даний час відносно нього наявні виконавчі провадження щодо стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку та доходів та на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини, змушений звернутись до суду, оскільки його заробітної плати, яку він отримує, недостатньо для повного забезпечення, бо всі витрати йдуть на оплату аліментів за виконавчими провадженнями. Тому просить суд постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.30-31).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.34), своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористалася, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Крім цього, відповідачка повідомлялась про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.32).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на ці обставини, суд керуєтьсяст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Як встановлено судом, 18 листопада 2006 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано (а.с.5). Судовим наказом Нікопольського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2018 року зі ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2018 року Державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Боєко Є.М. було відкрито виконавче провадження № 56965910, на підставі вищевказаного судового наказу (а.с.8-9). У відповідності до поданих документів, як підставу про зменшення розміру аліментів, позивач долучив свідоцтва про народження дітей, з яких вбачається, що 28 квітня 2018 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.14). Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15-16). Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 були стягнуті аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевказаного судового наказу, 25 квітня 2022 року Державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Барановою Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 68869817 (а.с.19-20). Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2022 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 68869817 було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.21-23).
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду, є зміна матеріального стану, сімейного стану платника аліментів.
Зі змісту позовної заяви вбачаються обставини, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів, а саме: перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжених у шлюбі з ОСОБА_10 . Крім цього, суд враховує й ту обставину, що на утримані позивача перебуває і його дружина, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).
Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Так, сторони по справі в рівних частках повинні утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повнолітня, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дитини. При цьому, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь як батька в утриманні неповнолітньої доньки, яка проживає разом з відповідачкою, має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
За переконанням суду, такі відомості про зміну матеріального стану позивача є суттєвими при розгляді такої категорії справи як зменшення розміру аліментів, що відповідає цільовому й системному застосуванню правових норм, закріплених в п.2 ч.1 ст.182, ст.192 СК України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів обґрунтованими, вважає за можливим зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/4 частини всіх доходів до 1/6 частини, що відповідатиме інтересам відповідача, неповнолітній дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпечення матеріальної підтримки дитини.
При цьому, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час, з якого зменшено розмір аліментів.
Відповідно до п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.191, ч.1 ст.192 СК України, ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі судового наказу № 182/4814/18 від 20 липня 2018 року на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Судовий наказ, виданий Нікопольським міськрайонним судом від 20 липня 2018 року за № 182/4814/18 про стягнення зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, повернути до Нікопольського міськрайонного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал