465/3355/21
2-др/465/9/23
У Х В А Л А

Іменем України

21.04.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Старух Ю.М.,

представника позивача Козія Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сенюшкович Олесі Іванівни про розподіл судових витрат у цивільній справі № 465/3355/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи П`ята Львівська державна нотаріальна контора, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сенюшкович О.І. подала до суду клопотання про розподіл судових витрат у цивільній справі № 465/3355/21.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначила, що 24.01.2023 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова за заявою представника позивача позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи П`ята Львівська державна нотаріальна контора, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири залишено без розгляду. У зв`язку з розглядом даної справи відповідачем ОСОБА_1 , який є добросовісним набувачем майна, було понесено витрати на професійну правничу допомогу. Вважає, що спір виник внаслідок того, що з часу звернення 22.01.1996 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 не вчинив жодних дій щодо отримання цього свідоцтва, не цікавився справою та долею майна, яке було предметом позову, більше двадцяти років. Крім цього, позивачем не було подано до нотаріуса заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/18 частки квартири АДРЕСА_1 . Як зазначає представник відповідача, позивач протягом усього цього часу не здійснював жодних дій щодо набуття майна у власність. А тому, вважає, що звернення до суду без отримання відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, з пропуском ним строку позовної давності, було необґрунтованим, а сам спір виник фактично внаслідок тривалої відсутності інтересу до долі спадкового майна та невчинення своєчасно позивачем необхідних правочинів. З огляду на викладене та вважаючи, що позивач з часу звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не був обмежений чи позбавлений права отримання інформації щодо спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , а його дії змусили відповідача захищатися від необґрунтованих дій позивача, представник відповідача просить стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу (згідно акта приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25.01.2023 року вартість таких послуг визначена стороною відповідача у розмірі 25500 грн.).

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Козій Т.В. в судовому засіданні щодо задоволення клопотання представника відповідача заперечив, зазначивши, що жодних необґрунтованих дій позивач не вчиняв. Наполягає, що останній звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав, як спадкоємця, який у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На час подання позову позивачу було відомо лише те, що квартира АДРЕСА_1 , на частку в якій він претендував як спадкоємець першої черги, була продана за договором купівлі-продажу від 28.08.2020 року відповідачу ОСОБА_1 . Доступу до матеріалів нотаріальних справ, які стосуються продажу спадкового майна, він не мав, що зумовило потребу на стадії підготовчого провадження клопотати перед судом про витребування таких для їх огляду. За результатами вивчення таких справ було з`ясовано, що для подальшого ефективного захисту прав позивача, як законного спадкоємця, необхідно змінити підстави і предмет позову, проте, одночасно таке не допускається, що зумовило потребу для позивача звернутися з новим позовом до суду, як на це вказує практика Верховного Суду. А тому, представником позивача було подано до суду заяву про залишення раніше поданого позову без розгляду та в подальшому подано до суду новий позов, спрямований на захист прав спадкоємця ОСОБА_2 . За наведених обставин представник позивача наголосив на відсутності будь-яких підстав вважати, що позивачем вчинялися необґрунтовані дії, а тому, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сенюшкович О.І. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, вказавши, що подане клопотання вони підтримують.

Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори для розгляду клопотання щодо ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника державної нотаріальної контори.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши клопотання про розподіл судових витрат, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частинами першою та другою ст.15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (ч.3 ст.257 ЦПК України).

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи П`ята Львівська державна нотаріальна контора, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири залишено без розгляду.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження або залишення позову без розгляду передбачено ч.5 ст.142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, зі змісту ч.5 ст.142 ЦПК України вбачається, що відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, не у всіх випадках залишення позову без розгляду, а лише якщо воно відбулось внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Згідно роз`ясень, викладених у п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Разом з тим, стороною відповідача в клопотанні про розподіл судових витрат на правову допомогу не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Із системного тлумачення положень ч.ч.5, 6 ст.142, ч.9 ст. 141 ЦПК України слідує, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №521/3011/18.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 первісно подав до суду позов до ОСОБА_1 , треті особи - П`ята Львівська державна нотаріальна контора, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Гірником І.А., та скасування його державної реєстрації. Як на підставу для звернення з позовом, позивачем зазначено, що у 1995 році помер його батько ОСОБА_5 , а в 2018 році мати ОСОБА_6 , відповідно він, як син і спадкоємець померлих батьків, до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори (після смерті батька) та в подальшому до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори (після смерті матері) у визначений законом строк подав заяви про прийняття спадщини, до складу якої, зокрема, входила квартира АДРЕСА_1 , проте, свідоцтво про право на спадщину нотаріусами йому так і не було видане, а на адвокатські запити щодо підстав для цього в наданні будь-якої інформації відмовлено з посиланням на нотаріальну таємницю. У зв`язку з тим, що з відкритих даних про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про набуття права власності на квартиру, яка входила до спадкової маси, ОСОБА_1 , позов про захист прав спадкоємця був заявлений до нового власника майна. В ході підготовчого провадження за клопотанням представника позивача судом витребовувалися матеріали спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також нотаріальні справи щодо відчуження часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка входила до складу спадкового майна. Після ознайомлення із витребуваними судом матеріалами, у наданні доступу до яких до часу пред`явлення позову представнику позивача нотаріальними конторами було відмовлено, та залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, яка уточнена заявою від 14.12.2022 року. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2022 року у прийнятті такої заяви було відмовлено та повернуто представнику позивача, оскільки в такій одночасно ставилось питання про зміну, окрім предмету, також і підстав позову, що одночасно не допускається і є підставою для звернення з новим позовом. З урахуванням цього 24.01.2023 року в підготовчому судовому засіданні представником позивача було подано заяву про залишення позову без розгляду, яка задоволена ухвалою Франківського районного суду м. Львова. У подальшому, як з`ясовано в ході розгляду клопотання про розподіл судових витрат, позивач звернувся з новим позовом до суду для захисту своїх прав як спадкоємця.

З наведеного не вбачається, що позивач вчиняв необґрунтовані дії. За захистом своїх прав він звернувся як спадкоємець, яким до органів нотаріату подані заяви про прийняття спадщини, до складу якої входила спірна квартира АДРЕСА_1 , та з урахуванням тієї інформації, яка могла бути здобута із відкритих джерел на час подання позовної заяви. За результатами ознайомлення з доказами, які витребувані судом та доступ до яких у сторони позивача був відсутній через відмову в наданні нотаріальними конторами відомостей, які становлять нотаріальну таємницю, у сторони позивача виникла необхідність у зміні предмету та підстав позову, що зумовлювало необхідність звернутися з новим позовом до суду, для чого й було подано заяву про залишення первісно поданого позову без розгляду. Такі дії сторони позивача спрямовані на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду за захистом прав спадкоємця. За наведених обставин вчинені позивачем дії, які спрямовані на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Що стосується доводів представника відповідача стосовно добросовісності набуття майна відповідачем, необґрунтованості заявлених вимог, пропуску позивачем строку позовної давності тощо, то такі обставини не є очевидними і потребують доказуванню при розгляді справи по суті. У даному ж випадку позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на стадії підготовчого провадження, в ході якого оцінка доказам не надається, відповідно вищенаведені представником відповідача обставини не можна вважати встановленими. З огляду на вищевикладене, доводи клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, тому суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч.9 ст.141, ч.5 ст.142 ЦПК України та відмовляє в задоволені відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 15, 133, 137, 141, 142, 246, 258, 260-261, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сенюшкович Олесі Іванівни про розподіл судових витрат у цивільній справі № 465/3355/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи П`ята Львівська державна нотаріальна контора, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Величко О.В.