Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/71/23

24 квітня 2023 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю секретаря Остапишин І. Р.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який вважався господарським двором, головою якого була її тітка ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина на вищевказане майно, і яка залишила на її ім`я заповіт. Крім того право у спадщині, як член господарського двору мав її чоловік ОСОБА_7 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач, з метою оформлення спадщини після померлої тітки ОСОБА_6 звернулась в нотаріальну контору.

Нотаріус постановою від 09 грудня 2022 року відмовила їй у вчиненні даної нотаріальної дії мотивуючи тим, що свідоцтво про право власності на жилий будинок від 20 травня 1991 року видане виконавчим комітетом Старунської сільської ради членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_6 . Разом з цим, зазначеним вище документом, інших власників будинку, а також розмір належних їм часток у спільному майні, в тому числі частки належної померлій ОСОБА_6 , не визначено і право власності не зареєстровано, а тому неможливо встановити всіх співвласників та їх частки у житловому будинку.

Відповідно до довідки виданої 14 грудня2022 року Старунською сільською радою, згідно записів в погосподарських книгах села, в склад зареєстрованих на проживання в АДРЕСА_1 станом на 01.01.1991 року входили: ОСОБА_6 1932р.н., - голова господарства, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 ..

Таким чином станом на 15 квітня 1991 року в господарстві ОСОБА_6 було п`ять членів колгоспного двору і кожний мав право на 1/5 частки в спільному майні. Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 його 1/5 частка майна перейшла до спадкоємців по закону: дружині та дітям.

Враховуючи, те що відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відмовляються від прийняття спадщини на користь відповідача, а також те що в нотаріальному порядку не можливо визнати право власності, просить визнати за нею право власності за житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який вважався господарським двором.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Відповідач 1 в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач 2 в судове засідання повторно не з`явився, направив до суду заяву відповідно до якої, просить справу розглядати у його відсутність, позов визнав повністю не заперечував проти його задоволення.

З огляду на зазначені обставини суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності від 20.05. 1991 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Богородчанської районної ради народних депутатів №178 від 08.08.1990 р., встановлено, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який вважався господарським двором, головою якого була ОСОБА_6 (а.с. 14).

Разом, з тим згідно виписки з погосподарської книги Старунської сільської ради №3 за 1991-1995 від 14.12.2022р., власником будинковолодіння в АДРЕСА_1 являється ОСОБА_6 . Дане будинковолодіння являється колгоспним двором. За вказаною адресою були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 31.07.2002 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 22.01.2020 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишила на ім`я позивачки ОСОБА_1 заповіт, посвідчений секретарем Старунської сілької ради №30 від 09.06.2009р. (а.с.7, 14).

Згідно постанови приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 09.12.2022р. вбачається, що позивачу у справі ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 20 травня 1991 року виданим виконавчим комітетом Старунської сільської ради, не визначено інших власників будинку, а також розмір належних їм часток у спільному майні, в тому числі частки належної померлій ОСОБА_6 , а також право власності не зареєстровано, а тому неможливо встановити всіх співвласників та їх частки у житловому будинку (а.с. 5).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить визнати за нею право власності на майно колишнього колгоспного двору, яке не може оформити, в зв`язку з відсутністю рішення сільської ради про визначення часток в майні колгоспного двору.

Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо права власності, які регулюються положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року щодо колишнього колгоспного двору.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Судом встановлено, що спірний будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір та членами цього двору були ОСОБА_6 1932р.н., - голова господарства, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 , які станом на 15.04.1991 проживали та були прописані там і були членами цього двору, мають право на частку в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР та виходячи з встановленої ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР рівності часток усіх членів колгоспного двору, розмір часток кожного з них становить по 1/5 кожного.

Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 його 1/5 частка майна перейшла до спадкоємців по закону: дружині ОСОБА_1 та дітям ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

За правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності.

Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що позивачкою ОСОБА_1 на момент існування колгоспного двору не було оформлено право власності на належну їй частину в майні домоволодіння, а також те, що вона позбавлена в позасудовому порядку на оформлення таких прав, то суд дійшов висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності на 1/5 частини у майні колишнього колгоспного двору, яка визначена судом вище та належала їй особисто, як члену колгоспного двору.

Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 в частині визнання права власності в порядку спадкування після смерті тітки ОСОБА_6 та чоловіка ОСОБА_7 , суд встановив наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З встановлених судом обставин справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 і з ним на момент смерті були зареєстровані три спадкоємці першої черги, зокрема дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Відтак вони прийняли спадщину згідно ч. 3 статті 1268 ЦК у рівних частинах.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом майна покійного ОСОБА_7 та їм належить майно, яке залишилося після його смерті, а саме право власності на 1/5 частини будинку АДРЕСА_1 . Відтак вони прийняли спадщину згідно ч. 3 статті 1268 ЦК у рівних частинах по 1/15 частині.

Також, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і яка залишила на ім`я ОСОБА_1 заповіт, посвідчений секретарем Старунської сільської ради №30 від 09.06.2009 р., яким заповіла все належне їй майно, в тому числі і 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що відносився до колгоспного двору, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

07.02.2020р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак вона прийняли спадщину згідно статті 1269 ЦК у 1/5 частині майна.

А тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, та визнанні за ОСОБА_1 право власності на: 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що відносився до колгоспного двору, який знаходиться по АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору;

1/15 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що відносився до колгоспного двору, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що відносився до колгоспного двору, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_1 має право лише на 7/15 частину спадкового майна, а решта частину спадкового майна успадкували її діти, які у встановленому законом порядку, формі та визначений 6 місячний строк, не заяви про відмову від спадщини.

Зокрема кожен з дітей (відповідачів) має право на 1/5 частину кожен, як член колгоспного двору та 1/15 частину, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , що всього складає по 4/15 частин майна за кожним.

Крім того, згідно роз`яснення Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час судового засідання відповідачі визнали позов у повному обсязі, але суд вважає що такі визнання будуть суперечать закону, і порушуть права, свободи чи інтереси самих відповідачів, суд вважає, що визнання позову не підлягає прийняттю, а позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи той факт, що позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно у нотаріальному порядку, хоча таке майно належить їй в порядку спадкування, то суд дійшов до висновку, що таке право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно у відповідній частині.

Керуючись ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1267 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 7/15 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що відносився до колгоспного двору, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Решетов