Справа № 539/1003/23
Провадження № 2/539/348/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Просіної Я.В.

за участі секретаря судового засідання: Ковтун І.О.

представник позивача адвоката Колошкіна П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, представник позивача ОСОБА_3 ,

встановив:
У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 14 березня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та роз`яснено право відповідача надати відзив на позов, право позивача подати відповідь на відзив та право відповідача подати заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, де зазначила, що рішення позивача вважає передчасним. Вказала, що позивач перебуває на військовій службі, його твердження про не підтримання стосунків не відповідає дійсності. Зазначає, що військова служба є важким етапом в житті особи. Посилаючись на ч.7 ст. 240 ЦПК України просила надати подружжю строк для примирення в 6 місяців.

Крім того, відповідач подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки позивач перебуває на військовій службі. Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України просила зупинити розгляд вказаної цивільної справи до припинення перебування позивача у складі ЗСУ.

В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, позивач надала до суду клопотання, де просила провести судове засідання без участі відповідача та її представника. Клопотання про зупинення справи та вимоги щодо надання строку для примирення відповідач підтримує та просить їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Колошкін П.І., в судовому засіданні пояснив, що позивач дійсно перебуває у складі ЗС України. Стосовно клопотання відповідача представник позивача зазначає, що відповідач просить надати термін на примирення 6 місяців, але це не доречно, оскільки позивач прийняв для себе чітку позицію, і станом на сьогодні він її підтримав. Позиція позивача є остаточною і термін на примирення не дасть результату. Стосовно зупинення провадження у зв`язку з перебуванням позивача в лавах ЗСУ, то він, як представник представляє інтереси позивача, а відповідач таким чином віддягує час на розгляд справи, тому не доречно зупиняти провадження у зв`язку з тим, що позивач перебуває в лавах ЗСУ. Саме позивач ініціатор подання позову щодо розірвання шлюбу, та прийняв для себе чітке рішення, яке незмінне. Окрім того, ні відповідач ні представник відповідача не з`явилися в судове засідання, що свідчить про їх не зацікавленість в заявлених клопотаннях. Обидва клопотання є недоцільними і неактуальними, тому прошу відмовити в їх задоволенні. Позиція позивача є чіткою та незмінною.

Суд, вислухавши думку щодо заявлених вимог та клопотання відповідача представника позивача, дослідивши матеріали, які додані до клопотань, суд дійшов висновку про таке.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідачем на підтвердження факту перебування позивача на службі в ЗСУ надано довідку начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.03.2023 року, та довідку командира військової частини НОМЕР_1 від 27 липня 2022 року, згідно яких солдат ОСОБА_1 призваний по мобілізації та проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , наказ №22 від 26.02.2022.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та неодноразово був продовжений.

Тобто, дійсно, відповідно до діючого законодавства, маються обумовлені в законодавстві підстави для зупинення розгляду справи.

Треба зазначити, що зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20). Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

В даному випадку в справі приймає участь представник позивача, якій має всі можливості для захисту інтересів позивача у передбачений законом спосіб. В судовому засіданні представник позивача висловив узгоджену позицію з позивачем, щодо прийняття для себе чіткого рішення про розлучення, яке незмінне.

Крім того, вирішуючи вказане питання, суд звертає увагу на позовні вимоги позивача, на які розповсюджується скорочений строк розгляду справи, так як вказана категорія справ віднесена до справ, які можуть розглядатись у спрощеному провадженні.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи всі вищевказані обставини, суд дійшов висновку необхідності відмови у задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи.

Щодо вимоги викладеної у відзиві відповідача ОСОБА_2 про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строку для примирення, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно з частиною 5 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Судом встановлено, що позивач категорично не має наміру примирятися із відповідачем, підтримувати шлюбні стосунки не бажає.
Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, та такі питання можуть вирішуватися виключно між подружжям.
Сімейний кодекс України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Беручи до уваги наведене, обґрунтування вимог сторін, фактичні взаємини сторін у даній конкретній справі, як подружжя, а також категоричне небажання позивача зберегти шлюб і сім`ю та те, що сторони після подання позивачем позову про розірвання шлюбу (09.03.2022), до цього часу не примирились, натомість позивач не має наміру примирятися із відповідачем, при цьому і надалі наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення є недоцільним та суперечитиме інтересам одного з них.
Виходячи з положення, яке визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України, суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Таким чином, суд вважає що клопотання відповідача про надання строку на примирення не обґрунтовано, та є таким, що суперечить інтересам одного з них та таке суперечення має істотне значення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 55, 56, 111, 112 СК України, ст.ст. 240, 251, 263, 353 ЦПК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

У задоволенні вимоги викладеної у відзиві відповідача ОСОБА_2 про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строку для примирення- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення складений 20 квітня 2023 року.

Суддя Я. В. Просіна