Справа № 752/5064/21
Провадження № 2/752/1032/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.В.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справа дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до договору про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини, та з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 10 жовтня 2022 року просить:

- Розірвати Договір про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини від 10 жовтня 2020 року.

- Усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 шляхом встановлення наступного графіку:

- побачення батька з дитиною та спільне проведення часу кожної І та ІІІ п`ятниці місяця з 18.00 години п`ятниці до 08.00 години найближчого понеділка за місцем проживання батька з обов`язковим поверненням дитини за місцем проживання матері або безпосередньо до навчального закладу;

- у разі обґрунтованої неможливості провести час в силу певних обставин у день та час, визначений вище (хвороба батька / дитини / матері, відрядження батька, відвідування дитиною навчального закладу, від`їзд матері з дитиною на відпочинок, відвідування дитиною секцій тощо) батьки можуть домовитися між собою завчасно про день та час зустрічі шляхом своєчасного (не пізніше доби) повідомлення один одного про зміну часу зустрічі;

- побачення та спільне проведення часу батька з дитиною без присутності матері у святкові дні: Новий рік, Пурім , Пейсах , День Незалежності України, Ханука , не менш, ніж 3 (три) години з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька та поверненням дитини матері за місцем її проживання до 19 години 00 хвилин поточного дня;

- спільне святкування дня народження батька з дитиною без присутності матері: з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька або в іншому місці за бажанням батька, та поверненням дитини матері за місцем її проживання до 19 години 00 хвилин, а в разі досягнення домовленості між батьками - у визначений час;

- святкування дня народження дитини відбувається за домовленістю батьків, при цьому батько має право провести з дитиною побачення тривалістю не менше, ніж 3 (три) години в день народження або на наступний день / наступний вихідний після дня народження день без присутності матері;

- спільний відпочинок батька з дитиною влітку щороку не менше як 15 днів, в тому числі за місцем його проживання без присутності матері. За домовленістю батьків, зазначена кількість днів влітку може бути розділена на кілька періодів.

- Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди батькові у побаченнях з дитиною та передавати дитину у визначений вище час, а батько у свою чергу гарантує своєчасно повертати дитину матері за місцем її проживання після закінчення побаченя.

- У разі тимчасового або постійного проживання відповідача з дитиною за межами України, зумовленого воєнним станом в Україні чи іншими обставинами, зобов`язати ОСОБА_3 надавати ОСОБА_1 інформацію про країну та адресу проживання ОСОБА_4 та забезпечити дистанційний (телефонний/відеозв`язок), а також безперешкодний безпосередній контакт батька з дитиною як в Україні, так і в разі приїзду останнього до країни перебування матері і дитини.

- В разі постійного проживання позивача і ОСОБА_4 в іншій країні, що унеможливить батьку проводити час з дитиною у дні побачень та свят, встановити додатковий графік участі батька у вихованні та побаченні з дитиною:

- влітку щороку, не менше 15 днів ОСОБА_4 проводить з ОСОБА_1 за його місцем проживання в Україні, з обов`язковим поверненням дитини ОСОБА_3 в країну її проживання;

- під час різдв`яно-новорічних свят (починаючи з 25 грудня по 8 січня), з 25 грудня у парні роки по 08 січня - ОСОБА_4 перебуває з відповідачем; з 25 грудня по 08 січня у непарні роки ОСОБА_4 перебуває з позивачем, в тому числі з правом перебування в Україні та з обов`язковим поверненням ОСОБА_4 відповідачу у країну її проживання.

- З часу зарахування дитини до школи, під час осінніх або весняних канікул, враховуючи їх тривалість, з урахуванням стану здоров`я дитини та її думки - можливе перебування дитини без присутності матері з батьком в Україні не менше одного тижня під час канікул.

- Витрати на переліт (переїзд) дитини до України (або найближчого аеропорту до України - республіки Польща) і навпаки з України до країни проживання матері сплачують позивач та відповідач порівну. Відповідач повинен зустріти дитину в аеропорту прибуття, а в разі об`єктивної неможливості - уповноважити згідно доручення відповідальну особу з числа найближчих родичів або відповідальних осіб.

- В разі приїзду батька до країни проживання (перебування) ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , ОСОБА_1 своєчасно, не пізніше ніж за п`ять днів до приїзду повідомляє ОСОБА_3 про це. Спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_4 та спільне проведення часу на території іншої країни має відбуватися не менш як три години в день, без присутності ОСОБА_3 з обов`язковим поверненням дитини до місця проживання матері.

- Під час проживання в іноземній державі, ОСОБА_3 зобов`язується кожного вівторка, четверга та суботи тижня з 19.00 години до 19.30 години за київським часом забезпечити дистанційний контакт ОСОБА_4 з ОСОБА_4 шляхом відеозв`язку за допомогою застосунків Viber, WhatsApp, Telegram та/або Skype , Zoom.

Посилається в позові на те, що від спільного з відповідачем проживання у них народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 жовтня 2020 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини.

Внаслідок категоричного ухилення від виконання умов договору, відповідач з 14 січня 2021 року не надає йому дитину - сина ОСОБА_4 , для спілкування. Обов`язки щодо утримання дитини ним виконані сумлінно, вважає, що своїм правом щодо участі у вихованні дитини він скористатися не може, оскільки відповідач в односторонньому порядку порушує умови договору, чим перешкоджає йому у побаченнях з сином та не дозволяє спілкуватися з ним.

Зазначає, що 14 січня 2021 року він забрав дитину з дитячого садочка до себе додому. Дитина мала залишатися у нього до вечора наступно дня, однак близько першої години ночі приїхала відповідач у гнівному стані та забрала дитину.

Після цього, був змушений звернутися до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м.Києві державної адміністрації щодо встановлення графіку спілкування з дитиною, однак з відповіді вбачється про необхідність звернення до суду.

Виходячи з цього, вважає, що відповідач порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, порушує його права, як батька дитини, а саме право на особисте спілкування з сином.

В зв`язку з чим, є необхідність в усуненні перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення чіткого графіку спілкування батька з дитиною.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 19 лютого 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 15 березня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

31 травня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов безпідставним, незаконним та категорично заперечує проти нього. Посилається, що позивач не виявляє турботи та піклування відносно сина, не вчиняє жодних дій спямованих на участь у вихованні, житті, навчанні, розвитку дитини. Позивач самоусунувся від повсягденних турбот про дитину, його здоров`я, духовний розвиток, відпочинок та спілкування. Поведінка позивача носить травматичний та негативний вплив на дитину, псує психіку та завдає моральних страждань. Позивач демонструє деструктивний стиль виховання, нехтує батьківськими обов`язками, не забезпечує виховання дитини в дусі любові та поваги до сім`ї.

Зазначає, що виконує умови договору, не чинить перешкод у спілкуванні батька з сином, просить позивача відвідувати з дитиною басейн та інші секції, театри, цирк, виставки тощо, однак протягом 3-4 місяців батько дитину не бере.

13 січня 2021 року позивач забрав дитину з дитячого садочка та не повернув. Дитина плакала і просила забрати її. Приїхавши за дитиною від позивача вона отримала удари в голову, на очах у дитини, після чого змушена була звертатися до нейропсихологічного центру «Psymed» за медичною допомогою.

Вважає, що позов є безпідставним, оскільки не доведено належними та допустимими доказами її свідоме ухилення від виконання умов договору, створення перешкод у зустрічах та спілкуванні позивача з дитиною.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову.

22 червня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній заперечує проти позиції відповідача та вважає, що відповідачем були порушенні його права та права дитини.

Служба у справах дітей та сімї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації свого представника в судове засідання не направила, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Службою до суду направлено клопотання щодо залучення до участі у справі, в якості третьої особи, орган опіки та піклування - Службу у справах дітей та сімї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, оскільки зі слів матері дитини - ОСОБА_3 , вона разом з дитиною, на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Солом`янського району м.Києва. В подальшому Службою направлено клопотання про неможливість проведення роботи щодо обстеження умов проживання дитини, з`ясування інших обставин та підготовки висновку до суду по суті спору, оскільки малолітній ОСОБА_4 разом з матір`ю виїхав за кордон (в Швейцарію), в зв`язку з воєним станом в Україні, до повернення дитини в Україну та встановлення його фактичного проживання в Голосіївському районі м.Києва.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав зазначених у ньому, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідача.

Заслухавши позивача, представника позива, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Згідно з частиною четвертою статті 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Судом встановлено, що від спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 11 січня 2017 року, актовий запис №134, виданого Печерським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві /т.1, а.с.6/.

10 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Катчик Ю.А., зареєстровано в реєстрі за №2364 (т.1, а.с.12-15).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, сторони засвідчили свою згоду та взяли на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до умов договору батьками визначено місце проживання дитини, здійснення батьківських прав та виконання обовязків щодо виховання та розвитку дитини, здійснення батьківських прав та виконання обовязків щодо утримання дитини тощо.

Відповідно до п. 2.1. Договору з метою забезпечення рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, враховуючи ту обставину, що батьки дійшли спільної згоди про те, що мати разом з дитиною будуть проживати окремо від батька, вирішили визначити порядок виконання обов`язку батька щодо участі у вихованні дитини та реалізації його права на особисте спілкування з дитиною.

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

За статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з пунктом 5.4. договору від 10 жовтня 2020 року зміни та доповнення до договору вносяться шляхом укладення додаткового правочину, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом договір може бути розірвано. При відсутності домовленості (згоди), та у випадку розірвання договору - питання вирішується в судовому порядку. У такому ж порядку (шляхом взаємних домовленостей або у разі спору - у судовому порядку) вирішуватимуться питання, що стосуються тлумачення договору чи виконання його умов. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається.

Усі інші питання, які можуть виникнути при виконанні договору- вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

Системне тлумачення вказаних положень договору дає підстави дійти висновку, що за відсутності згоди сторін про зміну або розірвання договору у разі невиконання його умов він підлягає розірванню в судовому порядку за наявності підстав, передбачених договором або законом.

Однією із таких підстав є істотне порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З матеріалів справи вбачається відсутність домовленості (перемовин) між сторонами щодо змін, доповнень або розірвання договору, тобто сторони не використовували свого права перебаченого п.5.4. договору.

Розділом 2 договору «Здійснення батьківських прав та виконання обовязків щодо виховання та розвитку дитини» визначено:

2.2. Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати та батько мають рівні права на спілкування з дитиною. Батько має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дитиною, в тому числі у будь-який день тижня та у будь -який час за взаємною погодженою батьками датою, часом та місцем, та з урахування стану здоров`я та вимог виховного (в дитячому дошкільному закладі) чи навчального (в школі) процесу, а також має право, за попередньою домовленістю з матір`ю (не пізніше як за один день), запрошувати дитину до себе за місцем свого проживання у день та час за взаємною згодою обох батьків.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При зверненні до суду позивач посилається, що з 14 січня 2021 року будь-які спроби зустрітися з дитиною на підставі укладеного договору залишаються безуспішними.

В той же час, матеріали справи не містять в собі належних та допустимих доказів того, що позивач у відповідності до п.2.2. договору вчиняв дії щодо спільних зустрічей з сином, а відповідач чинила перешкоди таким зустрічам чи в інший спосіб перешкоджала спілкуванню батька з дитиною.

З матеріалів справи вбачається і не спростовується сторонами, що між ними склалися неприязні стосунки, які є перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини.

Суд враховує, відповідь Дошкільного навчального закладу №424, на запит адвоката Ларичева В.В., від 27 липня 2021 року щодо виховання, розвитку, опіки та виконання рекомендацій батьками малолітнього ОСОБА_4 , Лист-відповідь на адвокатський запит Школи І-ІІІ ступенів №5 Печерського району м.Києва, лист Нейропсихологічного центру «Psymed» від 28 липня 2021 року, на запит адвоката Ларичева В.В, а також висновки Заключення по результатам експерементально-психологічного дослідження Нейропсихологічного центру «Psymed» ОСОБА_4, 4 роки, від 15 січня 2021 року, відповідно до яких: аналіз психологічних особливостей взаємовідносин, які простежуються між дитиною і її батьками, показують, що мама є для хлопчика більш значущою і більш емоційно близькою людиною ніж батько. Враховуючи особливості особистісного психологічного розвитку і реагування дитини в даному віці, можна припустити, що довга відсутність мами поруч може призвести до невротичного характеру розвитку особистості дитини (т.1, а.с. 144-145, 146-147, 148-149).

Також суд враховує, що відповідач разом з сином ОСОБА_4 виїхала за межі України, в зв`язку з військовою агресією росії проти України, та на даний час мають офійний дозвіл на тимчасове проживання у Швейцарії, з 26 квітня 2022 року /т.2, а.с.107,108/.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В свою чергу, доводи позивача не підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПУ України, доказами.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутності доказів заявлених позовних вимог щодо розірвання договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини та недоведення приведених у позові обставин, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

Виходячи з недоведеності обставин щодо розірвання договору про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 153, 157, 159 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.651 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справа дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 липня 2023 року.

Суддя: К.В.Машкевич