Справа № 344/698/18
Провадження № 4-с/344/22/23
У Х В А Л А

20 квітня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Ласки І.О.

за участю сторін:

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Кузика І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2023 року заявник ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду зі скаргою, заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), місцезнаходження: 76000 м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 45, про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору визнання протиправною та скасування постанови про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року скаргу прийнято до розгляду.

Представник заінтересованої особи в судовому засідання заявив клопотання про закриття провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , оскільки оскарження постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат здійснюється адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства.

Скаржник та представник скаржника заперечували проти закриття провадження по справі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали заяви, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2022 року ОСОБА_3 зверталася із заявою до начальника Івано-Франківського міського Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2021 року (т.2 а.с.200-203).

14 жовтня 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70073332 з виконання виконавчого листа №344/698/18 від 06 вересня 2022 року про вселення ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2 ; встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 11,00 кв.м та лоджію площею 3,6 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити коридор площею 10, 0 кв.м, кухню площею 9,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,7 кв.м, вбиральну площею 1,4 кв.м, лоджію площею 5,3 кв.м (т.2 а.с.204-205).

14 жовтня 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 70073332 з виконання виконавчого листа № 344/698/18 від 06 вересня 2022 року (т.2 а.с.206).

14 жовтня 2022 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 70073332 з виконання виконавчого листа № 344/698/18 від 06 вересня 2022 року (т.2 а.с.207, 226).

04 листопада 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 70073332 з виконання виконавчого листа №344/698/18 від 06 вересня 2022 року у зв`язку з виконанням виконавчого документа у повному обсязі (т.2 а.с.223-224).

04 листопада 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 70233138 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13 400 грн виконавчого збору (т.2 а.с.227).

04 листопада 2022 року у виконавчому провадженні № 70233138 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (т.2 а.с.228).

04 листопада 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 70233138 (т.2 а.с.229).

04 листопада 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №70233023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на підставі постанови №7007332 від 14 жовтня 2022 року 269 грн витрат (т.2 а.с.230).

04 листопада 2022 року винесено у виконавчому провадженні № 70233023 постанову про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 269 грн витрат (т.2 а.с.231, 232).

Згідно копій платіжних доручень № 29573 від 21 листопада 2022 року та №29574 від 21 листопада 2022 року, Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) сплачено кошти у загальному розмірі 269,00 грн, призначено платежу - витрати виконавчого провадження ( т.2 а.с.233, 234).

04 січня 2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №702233023 з виконання підставі постанови №7007332 від 14 жовтня 2022 року про стягнення ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 269 грн витрат (т.2 а.с.235).

Відповідно до положень частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що поняття «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Стаття 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, згідно частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, необхідною умовою для реалізації позивачем права на звернення до адміністративного суду з позовною заявою про оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби є відсутність іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта.

В той же час, згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у справах №820/4242/17 від 14 листопада 2018 року, №826/5195/17 від 17 жовтня 2018 року дійшла висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Проте суд вважає за необхідне, враховуючи позиції Великої Палати Верховного Суду, зазначити наступне.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, позовні вимоги щодо оскарження дій та постанов про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виділених в окреме виконавче провадження та винесених в межах виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, прийнятого, в даному випадку, в порядку цивільного судочинства повинні вирішуватися за правилами адміністративного судочинства адміністративними судами.

Судом встановлено, що скаржник просить визнати протиправною постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2022 року в частині стягнення виконавчого збору, визнати протиправною постанову про стягнення виконавчого збору від 14 жовтня 2022 року, визнати протиправною та скасувати постанову про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат в межах виконавчого провадження № 70073332.

З матеріалів справи вбачається, що з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було відкрито виконавче провадження за №70073332.

В межах цього виконавчого провадження 14 жовтня 2022 року були прийняті постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат.

04 листопада 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 70073332 з виконання виконавчого листа №344/698/18, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 06 вересня 2022 року.

04 листопада 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70233138 з виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13 400 грн виконавчого збору.

Також 04 листопада 2022 року у виконавчому провадженні № 70233023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на підставі постанови №7007332 від 14 жовтня 2022 року 269 грн витрат (т.2 а.с.230).

Таким чином, скаржник просить скасувати та визнати протиправними постанови про стягнення виконавчого збору від 14 жовтня 2022 року, постанову про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат, виділених в окреме виконавче провадження (№ 70233138 та № 70233023).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги скарги про визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства адміністративним судом.

Щодо вимог скарги про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору від 14 жовтня 2022 року, то оскільки дана постанова винесена з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, прийнятого в порядку цивільного судочинства, тому в цій частині вимоги скарги підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що клопотання Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 15, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат закрити в частині визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору, визнання протиправною та скасування постанови про нарахування та стягнення мінімальних виконавчих витрат віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 квітня 2023 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 квітня 2023 року.

Суддя Мелещенко Л.В.