РІШЕННЯ

Іменем України

"13" липня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Вальчука В. В. ,

за участі секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Оксютенко Людмила Іванівна до Сутисківської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_3 , в інтересах позивачів звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сутиски Тиврівського району померла їх мати ОСОБА_4 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , земельна ділянка, розташована за цією ж самою адресою площею 0,6473 га та земельна ділянка площею 2,4737 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, права та все, на що вона матиме право на час смерті, заповіла їм, своїм дітям: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках. Заповіт ОСОБА_4 складений 15 березня 1993 року посвідчений секретарем Сутисківської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за № 534.

Вони прийняли спадщину після матері ОСОБА_4 шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Тиврівського нотаріального округу Смоляк Л.С( спадкована справа № 81/2012).

01 серпня 2013 року їм видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2.4737 га в рівних частках по 1/2 частці.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами нотаріус їм відмовила, мотивуючи відмову тим, що ця нерухомість належала колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 (постанова нотаріуса №30/02-31 від 06.02.2023р.).

Право власності колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 посвідчується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконкомом Сутисківської селищної ради 01.03.1983 року на підставі рішення Сутисківської селищної ради №34 від 25.02.1983 року. Свідоцтво про право власності зареєстроване в КП «ВООБТІ» 15.03.1983 року.

Рішенням виконкому Сутисківської селищної ради №174 від 08.12.1986 року було змінено номер належного ОСОБА_4 будинку з 127 на 125.

Рішенням Сутисківської селищної ради від 03.02.2016 року назву вулиці з АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_1.

Рішенням Сутисківської селищної ради від 30 .08.2016 року назву вулиці АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 .

Згідно ст.120 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року майно колгоспного двору належить всім його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок №125 (127) від 1 березня 1983 року випливає, що ОСОБА_4 була єдиним членом колгоспного двору, оскільки її чоловік ОСОБА_7 помер і взв`язку з цим на підставі рішення виконавчого комітету Сутисківської селищної ради №34 від 25.02.1983 року було видане свідоцтво про право власності голові колгоспного двору ОСОБА_4 .

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями належить спадковцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І- ВН №026516.

Відповідно до заповіту вони мають право на спадщину в рівних частках, тобто кожному із них нежить 1/2 частка спадкового майна з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Згідно висновку про вартість спадкового майна від 21.02.2023 року загальна вартість житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 становить 164900 грн.

Просять визнати за ними право спільної часткової власності по 1/2 частці за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 : житловий будинок 1957 року забудови, означений в техпаспорті літ. «А», з верандою «а» і ґанком, з прибудовою «а1» і ганком, загальною площею 95.6 кв.м., житловою площею - 67.2 кв.м., допоміжною площею 22.4 кв. м., площею літніх приміщень 6.0 кв.м., літню кухню та сарай «Б», веранду «б» ,погріб з шиєю « Г», веранду «б», гараж «Е», сарай «е», вбиральню «Ж», хвіртку № 3, ворота № 4, огорожу № 5,ворота № 6, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сутиски бувшого Тиврівського району Вінницької області.

В судове засідання позивачі не з`явилися, представник позивачів подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві, також просить справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сутиски Тиврівського району померла ОСОБА_4 , що стверджується її свідоцтвом про смерть (а.с. 6), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 85 від 18.01.2023 року (а.с. 72).

Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , земельна ділянка, розташована за цією ж самою адресою площею 0,6473 га та земельна ділянка площею 2.4737 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, права та все, на що вона матиме право на час смерті, заповіла сину ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_1 в рівних частках. Заповіт ОСОБА_4 складений 15 березня 1993 року посвідчений секретарем Сутисківської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за № 534 (а.с. 34).

Позивачі прийняли спадщину після матері ОСОБА_4 шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Тиврівського нотаріального округу Смоляк Л.С (спадкована справа № 81/2012).

01 серпня 2013 року їм видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2.4737 га в рівних частках по 1/2 частці (а.с. 22).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами нотаріус їм відмовила, мотивуючи відмову тим, що ця нерухомість належала колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 . що стіверджується постановою нотаріуса №30/02-31 від 06.02.2023р. (а.с. 33).

Право власності колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 посвідчується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконкомом Сутисківської селищної ради 01. 03.1983 року на підставі рішення Сутисківської селищної ради № 34 від 25.02.1983 року. Свідоцтво про право власності зареєстроване в КП «ВООБТІ» 15.03.1983 року (а.с. 7).

Рішенням виконкому Сутисківської селищної ради № 174 від 08.12.1986 року було змінено номер належного ОСОБА_4 будинку з 127 на 125 (а.с. 28).

Рішенням Сутисківської селищної ради від 03.02.2016 року назву вулиці з АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Рішенням Сутисківської селищної ради від 30 .08.2016 року назву вулиці АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Згідно ст. 120 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року майно колгоспного двору належить всім його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 125 (127) від 1 березня 1983 року випливає, що ОСОБА_4 була єдиним членом колгоспного двору, оскільки її чоловік ОСОБА_7 помер і у взв`язку з цим на підставі рішення виконавчого комітету Сутисківської селищної ради №34 від 25.02.1983 року було видане свідоцтво про право власності голові колгоспного двору ОСОБА_4 .

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями належить спадковцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І- ВН №026516 (а.с. 24).

Відповідно до заповіту вони мають право на спадщину в рівних частках, тобто кожному з позивачу нежить 1/2 частка спадкового майна з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст.1268 ЦК України).

Згідно висновку про вартість спадкового майна від 21.02.2023 року загальна вартість житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 становить 164900 грн. (а.с. 15-19).

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 шодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі, своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 211, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.120-127 ЦК України 1963 року, ст.ст.319, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1233, 1235, 1268, 1269, 1296 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_1 право спільної часткової власності по 1/2 частці за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 : житловий будинок житловий 1957 року забудови, означений в техпаспорті літ. «А», з верандою «а» і ґанком, з прибудовою «а1» і ганком, загальною площею 95.6 кв.м., житловою площею - 67.2 кв.м., допоміжною площею 22.4 кв. м., площею літніх приміщень 6.0 кв.м., літню кухню та сарай «Б», веранду «б», погріб з шиєю « Г», веранду «б», гараж «Е», сарай «е», вбиральню «Ж», хвіртку № 3, ворота № 4, огорожу № 5, ворота № 6, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Вальчук В. В.