Ухвала

Іменем України

18 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 639/4974/21

провадження № 61-5470ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Леонової Юлії Сергіївни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2023 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, за заявою Харківської міської ради про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

У серпні 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які роботи з будівництва надбудови (мансарди в горищному просторі) над другим поверхом нежитлової будівлі літ. «А-2» на АДРЕСА_1 , а також на фасаді зазначеної будівлі та будь-які роботи з будівництва в новоствореному нежитловому приміщенні (мансарді в горищному просторі), а також заборонити будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. «А-2» на АДРЕСА_1 до набрання рішення у справі законної сили.

Заяву Харківська міська рада мотивувала тим, що предметом позову є позовні вимоги щодо зобов`язання відповідачів за власний рахунок знести самочинно збудовану надбудову (мансарду в горищному просторі над другим поверхом) нежитлової будівлі літ. «А-2» на АДРЕСА_1 , привівши зазначену нежитлову будівлю до попереднього стану, згідно із поповерховим планом з інвентаризаційної справи № 38583, що зберігається в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 778 кв. м, на АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової приватної власності (розмір частки 1/2) ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, від 21 лютого 2018 року реєстраційний номер 417, та ОСОБА_1 (розмір частки 1/2) на підставі договору купівлі-продажу, від 20 лютого 2018 року реєстраційний номер 395. Детальним вивченням інвентаризаційної справи КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що згідно поповерхового плану, мансардний поверх над нежитловими приміщеннями 2-го поверху відсутній. Згідно з матеріалами фотофіксації станом на дату проведення перевірки за вказаною адресою над другим поверхом нежитлової будівлі літ. «А-2» на АДРЕСА_1 , а також на фасаді зазначеної будівлі проводяться роботи з будівництва, утеплення та тинькування без декларативно-дозвільних документів. Згідно наявної інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна правовстановлюючі документи на право власності або право користування на земельну ділянку на АДРЕСА_1 відсутні. Виходячи з наведеного, нежитлова будівля літ. «А-2» на АДРЕСА_1 розташована на землі комунальної форми власності. Таким чином, на час звернення Харківською міською радою до суду будівельні роботи за вищевказаною адресою продовжують виконуватися із грубим порушенням чинного законодавства, а саме: без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, на земельній ділянці комунальної власності, яка не відведена та не надана у власність або користування у встановленому законом порядку. У випадку продовження проведення будівельних робіт буде остаточно змінено геометричні розміри нежитлової будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого збільшиться час та витрати на приведення до попереднього стану вказаної нежитлової будівлі приміщення, у разі задоволення позову Харківської міської ради, тобто суттєво ускладнить виконання рішення суду в подальшому. Таке самочинне будівництво ставить під загрозу надійність та конструктивну безпеку нежитлової будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 , загалом, оскільки такі роботи відбуваються без відповідного державно-архітектурного контрою. Також, самочинне будівництво без отримання відповідних дозволів здійснює додаткове навантаження на земельну ділянку, що не виділялася у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим не встановлено категорію цієї земельної ділянки за цільовим призначенням, відсутні відомості щодо розміщення відповідних мереж під вказаною земельною ділянкою, що ставить під загрозу безпечність експлуатації нежитлових приміщень та здійснює негативний вплив на земельну ділянку комунальної власності. Можливість реєстрації права власності та інших речових прав, зокрема на новозбудовану площу за Відповідачами або за іншими особами відмінними від Відповідачів, призведе до порушення справедливого та ефективного захисту порушених прав Харківської міської ради. Ураховуючи наведене, Харківська міська рада просила заяву про забезпечення позову задовольнити.

Жовтневий районний суд м. Харкова ухвалою від 04 серпня 2021 року заяву задовольнив. Заборонив ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які роботи з будівництва надбудови (мансарди в горищному просторі) над другим поверхом нежитлової будівлі літ. «А-2» на АДРЕСА_1 , а також на фасаді зазначеної будівлі та будь-які роботи з будівництва в новоствореному нежитловому приміщенні (мансарді в горищному просторі). Заборонив будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. «А-2» на АДРЕСА_1 до набрання рішення у справі законної сили.

Полтавський апеляційний суд постановою від 20 березня 2023 апеляційну скаргу адвоката Леонової Ю. С. як представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишив без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року - без змін.

14 квітня 2023 року адвокат Леонова Ю. С. як представник ОСОБА_1 подала до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Харківської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 2, 4 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Судами встановлено, що предметом позову є вимога про знесення самочинного будівництва. Позивач оспорює законність дій відповідачів із проведення будівельних робіт на оспорюваному об`єкті нерухомого майна.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що продовження будівельних робіт і їх закінчення змінить сам об`єкт нерухомого майна, і, по суті, виникне новостворене нерухоме майно, а подальша реєстрація права власності чи іншого речового права на новостворений об`єкт безумовно утруднить виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Такі заходи є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Отже, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судаи норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з вимогами статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані судові рішення є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Леонової Юлії Сергіївни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2023 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, за заявою Харківської міської ради про забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов