Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2022 зазначена позовна заява, прийнята до розгляду та призначена у підготовче судове засідання, в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . ОСОБА_4 постійно проживав самотньо у заміському будинку в АДРЕСА_1 . За життя померлий придбав у власність будинок за адресою: АДРЕСА_2 (в теперішній час АДРЕСА_3 ).

У зв`язку із хронічною хворобою позивача, яка призвела до інвалідності 2 групи (інфаркт 1- жовтень 1993 року, інфаркт 2 - вересень 1999 року, інфаркт 3- вересень 2007 року), в 2008 році позивачу було проведено операцію коронарного шунтування серця, що призвело до обмеження його дієздатності, що вимагає постійного догляду та контролю стану здоров`я, регулярного прийому ліків постійних обстежень і повної заборони будь-яких стресів. За таких умов позивач обмежений в пересуванні за межі міста Києва без приватного транспорту та з обов`язковим супроводом. Зі своїм померлим братом спілкування позивача відбувалося декілька разів на рік, коли останній наймав транспорт та відвідував могилу матері, яка була похована в с. Димер, яке знаходиться неподалік від с. Демидова. Остання зустріч позивача з ОСОБА_4 відбулася у жовтні 2017 року, за місяць до смерті останнього. Свідками зустрічі позивача з померлим є його син, донька та друг їхньої сім`ї ОСОБА_5 , який забезпечив останніх транспортом. У 2018 році за станом здоров`я позивач не відвідував брата. У грудні 2018 року позивач намагався додзвонитися до брата, щоб привітати останнього з 75-ти річчям, однак, його дзвінок був не прийнятим. У травні 2019 року позивач з вищевказаними свідками приїхали до будинку брата, однак будинок було зачинено, а територія виглядала нежилою. Звернувшись до центру ритуальних послуг по АДРЕСА_4 , позивачу повідомили, що його брат помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 та був похований 16.11.2017.

Після отримання інформації в 2017 році про смерть ОСОБА_4 , позивач почав збирати документи на підтвердження його з братом ( ОСОБА_4 ) споріднення. Було зроблено 3 запита РАЦСом Дніпровського району в Росію, де народився в евакуації брат позивача.

Померлий ОСОБА_4 заповіту не залишив, а тому, спадкування має здійснюватися за законом.

Позивач вказує, що на момент звернення до нотаріальної контори, в жовтні 2020 року, йому чинилися перешкоди щодо прийняття спадщини з боку ОСОБА_2 .

Так, остання забрала всі документи щодо майна померлого, та отримавши відмову від нотаріуса у видачі їй свідоцтва про спадщину за законом, звернулась до Вишгородського районного суду Київської області. 16.09.2020 Вишгородський районний суд Київської області у справі № 363/1683/19 ухвалив рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 , зацікавлені особи - Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено. Аналогічне рішення було підтримано Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю справа № 363/1683/19 провадження № 61-8078св21. Касаційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2020 року та постанова Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року - без змін.

Лише через півтора роки позивач, отримавши документи на підтвердження родинних відносин з померлим, звернувся до нотаріуса Чотирнадцятої нотаріальної контори Іваненко Р.С., яка у березні 2018 року відкрила спадкову справу після смерті брата позивача за заявою третьої особи ОСОБА_2 , яка назвалася цивільною дружиною брата.

У зв`язку з тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 23.10.2020 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач зауважує, що не відмовлявся від спадщини у шестимісячний строк, а спадщину у вказаний строк не приймав, у зв`язку з наведеними вище обставинами.

Просив суд встановити ОСОБА_3 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав, звертаючи увагу суду на пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини та необхідність наявності поважних причин для визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини.

Представник третьої особи Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 у судовому засідання пояснив, що він є друг родини, декілька разів допомагав відвозити позивача та його доньку на кладовище. Під час поїздок особисто померлого брата позивача не бачив та з ним не спілкувався.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що є донькою позивача. Разом з останнім та ОСОБА_5 , який був за кермом, їздила на кладовище, супроводжувала батька та відвідувала померлу бабусю, а по дорозі заїжджали до померлого брата позивача. Крім того, свідок підтвердила, що про смерть брата позивача вони з батьком дізналися після відвідин центру ритуальних послуг у травні 2019 року.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 07.08.2020 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з копії довідки МСЕК № 018390 сер.КИЕ-1 ОСОБА_3 інвалід другої групи з 01.04.2002, за загальним захворюванням.

З наданих позивачем документів вбачається, що він є рідним братом ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 180/2017.

З наданої суду Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою належним чином завіреної копії спадкової справи № 180/2017 вбачається, що 26.03.2018 до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 звернувся до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

23.10.2020 ОСОБА_3 звернувся до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 23.10.2020 № 2311/02-31 було відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадкоємцем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом після померлого рідного брата ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском ним строку для прийняття спадщини. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач зазначає, що поважними причинами пропуску встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини є по-перше поганий стан здоров`я позивача (інвалідність, перенесені 3 інфаркти, операція на серці), а по-друге те, що третя особа ОСОБА_2 намагалася через суд встановити факт проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_4 та тримала у себе всі документи щодо майна померлого.

Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_2 зверталася до Вишгородського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту того, що вона та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю в розумінні ст. 3 СК України.

Згідно з копією рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 363/1683/19 у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2020 - без змін.

Згідно з копії постанови Верховного суду від 06.09.2021 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 18.02.2021 без змін.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 06.05.2018.

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач ОСОБА_3 звернувся 14.08.2020, тобто пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше двох років.

Як зазначено в постанові Верховного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20, при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_3 вказує на погіршення стану здоров`я та тривале лікування.

Проте надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я, хворобою, лікуванням є недостатніми доказами, оскільки узагалі не охоплюють період строку, відведеного на прийняття спадщини (копія виписки з історії хвороби № 123319 від 23.10.2007 (а.с. 10) та виписки з історії хвороби № 233 від 13.06.2008(а.с. 11).

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Разом з тим, позивачем надано копії медичних документів, з яких вбачається, що перенесена операція на серці, стаціонарне лікування мало місце в 2007-2008 роках, тобто за 10 років до смерті його брата у 2017 році.

Посилання представника позивача як на поважну причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини на факт неодноразового (тричі) звернення до іноземних органів реєстрації актів цивільного стану щодо підтвердження родинних зв`язків позивача та його померлого брата, не підтверджуються жодними доказами, оскільки до позовної заяви позивачем додано лише копію довідки про народження ОСОБА_7 , видану відповідним органом рф 28.06.2020, а копії самих запитів із датами їх складання та направлення відсутні.

Доводи представника позивача про те, що до жовтня 2020 року позивачу чинилися перешкоди щодо прийняття спадщини з боку ОСОБА_2 , оскільки остання забрала всі документи щодо майна померлого, суд не приймає до уваги і ставиться до них критично, оскільки наведені обставини позивачем жодним чином не підтверджено відповідними доказами, і, навіть у випадку відсутності у позивача правовстановлюючих документів на майно померлого брата, така обставина не є перешкодою останньому вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Отже, судом не встановлено існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

На думку суду, позивачем не доведено того, що у зв`язку з поганим самопочуттям через свій стан здоров`я, він не мав змоги та можливості пересування та звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Крім того, слід зазначити, що не зважаючи на свій стан здоров`я, позивач мав можливість вчасно надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини, і не встановивши при цьому обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання такої заяви, суд застосувавши норми матеріального права, а саме частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, дійшов висновків про відсутність підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) де вказано, що позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 ;

- відповідач - Київська міська рада, місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ;

- третя особа 1 - Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 04108, м. Київ, просп. Правди, буд. 33;

- третя особа 2 - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя Дмитро ПЕТРОВ