_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1281/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Солтановської Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень. Стягнути з ОСОБА_3 на його користь судові витрати у розмірі 9 060,96 грн. (дев`ять тисяч шістдесят грн. 96 коп.) як компенсацію сплати за проведення судової експертизи.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 01 серпня 2019 року приблизно о 19:20 годині у дворі будинку за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 на зроблене позивачем зауваження припинити лупцювати кота, витягнув із бардачка належного йому автомобіля вогнепальну зброю та здійснив три постріли у його бік, влучивши йому у спину, зламавши ребро та пошкодивши легені.

В провадженні Київського районного суду м. Одеси, знаходиться кримінальна справа № 521/15417/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме: кульове поранення задньої лівої частини грудної клітки.

Позивач, як на підставу позову посилається на ч. І ст. 1187, ч.ч. 1,2 ст. 1167, ч. 1 ст. 23 ЦК України, зазначаючи, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Зазначає, що ОСОБА_3 заподіяв шкоду його здоров`ю, тому має відшкодувати моральну шкоду, що полягає у фізичному болю і стражданнях, яку він зазнав, і оцінює завдану йому моральну шкоду, посилаючись на висновок судово-психологічної експертизи, у сумі 500 000 грн.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Одночасно з подачею позовної заяви, позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - на об`єкт житлової нерухомості, трьохкімнатна квартира, загальна площа 65 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 19.07.2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

21.07.2022 року позивач звернувся до суду з заявою аналогічного змісту, у зв`язку з чим ухвалою від 22.07.2022 року у її прийнятті було відмовлено.

22.07.2022 року позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просив накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності та зареєстроване на ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - автомобіль MAZDA CX-5, 2018 р. виг., об`єм двигуна 2191 куб.см.,потужністю двигуна 129 кВт, номер НОМЕР_2 .

26 липня 2022 року судом було отримано відповідь з адресно-довідкового бюро, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

Ухвалою суду 03 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Крім того, ухвалою суду від 03.08.2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 від 22.07.2022 року, про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

В ході підготовчого судового засідання, яке відбулось 15.09.2022 року, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надав до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, в яких просив накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - на об`єкт житлової нерухомості, трьохкімнатна квартира, загальна площа 65 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . Накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності та зареєстроване на ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - автомобіль MAZDA CX-5, 2018 р. виг., об`єм двигуна 2191 куб.см., потужністю двигуна 129 кВт, номер НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 15.09.2022 року у задоволенні заяв представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

В свою чергу, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з наявністю в Київському районному суді м. Одеси спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того, представник відповідача звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироку по справі № 521/15417/20 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 15.09.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду було відмовлено, клопотання про зупинення провадження - задовольнено. Зупинено провадження по цивільній справі № 947/15126/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином до набрання законної сили вироку по справі № 521/15417/20 (провадження № 1-кп/947/172/22) за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002728 від 02.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач ОСОБА_1 оскаржив її в Одеському апеляційному суді в частині зупинення провадження у справі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08.12.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року про зупинення провадження скасовано, справу напралено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що надані позивачем докази дозволяють суду першої інстанції встановити і оцінити обставини, які є предметом даного судового розгляду, і суд передчасно та в порушення норм процесуального законодавства дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи до розгляду справи в кримінальному провадженні.

Матеріали справи повернуті до суду 13 січня 2023 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою суду від 18.01.2023 року було прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

В подальшому ухвалою суду від 14.02.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного су3ду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за № 0002728 від 02.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 01.08.2019, близько 19 години 40 хвилин, останній, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 1, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей - здоров`я людини, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на спричинення шкоди здоров`ю, розуміючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення функцій органів людського тіла та спричинення тілесних ушкоджень, достав з бардачка свого автомобіля марки «Mazda СХ 5» д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору травматичний пістолет марки «Вий» 9 калібр № НОМЕР_3 , та з метою нанесення тілесних ушкоджень, здійснив три постріли в бік ОСОБА_1 , при цьому влучивши в останнього один раз, внаслідок чого згідно висновку експерта № 2260 від 11.09.2019 року, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді сліпого непроникаючого кульового поранення задньої поверхні грудної клітки зліва, яке супроводжувалось переломом 10-го лівого ребра та забоєм 9-го сегменту лівої легені, та спричиняють тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п, 2.2.2 і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Позивач в судовому засіданні обґрунтував вимоги позову тим, вказана подія спричинила собою відносно нього три операції, 21 день находження на стаціонарному лікуванні, повну непрацездатність впродовж 3 місяців, десятки малих оперувань (вирізання некрозу, яке сталося при видаленні усіх тканин у місті входження кулі), відчуваючи при цьому дуже великий дискомфорт, страждаючі від неподобств і незручностей та сильної болі. Весь цей час звичайний для нього спосіб життя був повністю порушений, оскільки на протязі одного року він лікувався, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Не міг без допомоги вийти на вулицю, усі пересування призводили до значних фізичних та моральних страждань, і навіть зараз коли минув майже рік у нього продовжуються розлади здоров`я, які полягають у сильних болях у спині та ребрах, при ходьбі починає задихатися.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної ), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав.

Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В якості доказу перенесених моральних страждань та необхідності відшкодування моральної шкоди, яку оцінено у 500 000,00 гривень, позивач надав висновок експерта № 21-6936 судової психологічної експертизи від 21 червня 2022 року, складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

З наданого висновку експерта № 21-6936 судової психологічної експертизи від 21 червня 2022 року вбачається наступне: - «Експертом було проаналізовано надані на дослідження матеріали та вивчена інформація для вирішення поставлених перед експертом питань.

З копії витягу ЄРДР № 0002728 від 01.08.2019 (надана на дослідження на 1 арк. «01.08.2019 до ЧЧ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 , про те, що 01.08.2019 о 19:20 годині, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, невстановлена особа шляхом здійснення вогневих вистрілів нанесла тілесне, ушкодження останньому в область лівої частини спини. Після проведення експертизи, експертною установо було надано висновок № 2260 від 11.09.2019, згідно якого у ОСОБА_1 , виявлене тілесне ушкодження, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості».

З копії висновку експерта № 2260 від 11.09.2019 судово-медичної експертизи (наданий на дослідження на 5 акр.): «... 1.2.3.4.5.7. У гр. ОСОБА_1 виявлене наступне тілесне ушкодження: сліпе непроникаюче кулькове поранення задньої поверхні грудної клітки зліва, яке супроводжувалось переломом 10-го лівого ребра та забоєм 9-го сегменту лівої легені. Вказане ушкодження утворилося внаслідок пострілу з якогось стріляючого пристрою, яким міг бути пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникло незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто, могло бути спричинене 01.08.2019. Сліпе непроникаюче кулькове поранення задньої поверхні грудної клітки зліва, яке супроводжувалось переломом 10-го лівого ребра та забоєм 9-го сегменту лівої легені спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 6. Враховуючи характер та малодоступну локацію ушкодження на задній поверхні тулуба, слід вважати, що воно нехарактерне для утворення в умовах власноручного спричинення».

Також у підтвердження своїх слів про спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_1 надав копії медичної документації на 7 акр.: копію комп`ютерної томографії органів грудної порожнечі від 02.08.2019; копію консультаційного висновку спеціаліста від 02.08.2019; копію довідки від 01.08.2019 з КУ «Міська клінічна лікарня № 11», копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8096 від 09.08.2019 та два диски у яких висвітлено фото та відео поранень впродовж деякого проміжку часу та текстовими файлами, у яких розписана інформація стосовного зазначених файлів.

Ситуація, що досліджується за справою є психотравмувальною для ОСОБА_1 . Підекспертному завдані страждання (моральна шкода) внаслідок спричинення йому фізичного травмування. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинений під експертному, відповідає заявленим вимогам та становить 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.».

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує те, що постановою Одеського апеляційного суду була скасована ухвала суду від 15.09.2022 року, якою було зупинено провадження по справі до набрання законної сили вироку по справі № 521/15417/20 (провадження № 1-кп/947/172/22) за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002728 від 02.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Скасовуючи ухвалу суду про зупинення провадження, колегія суддів Олеського апеляційного суду дійшла до висновку, що за змістом позовної заяви, обставинами заподіяної позивачу моральної шкоди та підставами зазначеними позивачем: ч. 1 ст. 1187, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, останній просить відшкодувати заподіяну йому відповідачем моральну шкоду джерелом підвищеної небезпеки (зброєю), внаслідок ушкодження здоров`я, яка відшкодовується незалежно від вини заподіювана. Надані позивачем до позовної заяви докази дозволяють суду встановити та оцінити обставини/факти, які є предметом даного судового розгляду.

Крім того, суд також враховує те, в судовому засіданні представник відповідача допитав позивача в якості свідка, по суті заявлених позовних вимог заперечуав проти їх задоволення, проте, відзиву на позов не надав та не спростував доводів позивача належними доказами.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми завданої моральної шкоди, оскільки позивачем доведено, в чому саме полягає ця шкода.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, підлягають задоволенню.

Позивачем було сплачено 9060,96 гривень за проведення судової експертизи, що підтверджується копією квитанції № 0.0..1 від 30.05.2022 року, що у відповідності ч. 2 ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 500 000, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 9 060,96 грн. (дев`ять тисяч шістдесят грн. 96 коп.) як компенсацію сплати за проведення судової експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 5000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.04.2023 року