Справа № 203/1713/23
Провадження № 2-др/203/23/2023
10.07.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Пархоменко А.В.,
за участю в режимі відеоконференції представника позивача адвоката Бондар І.М.,
в режимі відеоконфернеції представника відповідача адвоката Тивоненка Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника відповідача адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів,
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів було задоволено частково, зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 згідно судового наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 року, цивільна справа № 264/5201/21 (н.п. 2-н/264/1633/2021), на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто судові витрати по справі.

05 липня 2023 року представником відповідача подано заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 17 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення заяви, вказував що судові витрати не є співмірними із наданими адвокатом послугами.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити.

Вирішення питання про розподіл судових витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України судом розглядається після ухвалення рішення у справі.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів було задоволено частково, зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 згідно судового наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 року, цивільна справа № 264/5201/21 (н.п. 2-н/264/1633/2021), на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто судові витрати по справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 ст.141ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141).

У своєму відзиві на позовну заяву від 09 травня 2023 року представником відповідача у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України було зроблено заяву про надання доказів щодо понесених витрат на правову допомогу та про стягнення цих судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Рішення суду по справі було ухвалено 03 липня 2023 року, а повний текст рішення було складено 07 липня 2023 року, та 05 липня 2023 року представником відповідача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу з відповідними доказами.

Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача під час розгляду справи в суді представляв адвокат адвокатського бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» Тивоненко Данило Русланович, що діяв згідно договору про надання професійної правової допомоги № 22/06 від 22 червня 2021 року та виданого на його підставі ордеру, які були надані до заяви разом із переліком та вартістю послуг за договором від 29 квітня 2023 року, актом № 5 від 04 липня 2023 року надання послуг до договору № 22/06 від 22 червня 2021 року про надання правової допомоги.

Згідно акту № 5 від 04 липня 2023 року надання послуг до договору № 22/06 від 22 червня 2021 року про надання правової допомоги на загальну суму 17 000 грн., були надані наступні послуги: консультація, попереднє вивчення та аналіз документів, вивчення судової практики 1 000 грн.; ознайомлення із матеріалами справи 2 000 грн.; складання відзиву 3 000 грн.; складання заяви про ухвалення додаткового рішення 1 000 грн.; складання заперечень 3 000 грн.; підготовка до подачі відзиву 1 000 грн.; участь у 3-ох судових засіданнях 6 000 грн.

Поряд з цим, суд приймає до уваги конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховує, суд також приймає до уваги клопотання представника позивача про зменшення витрат на правову допомогу, яке міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим, приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в заявленому представником відповідача розмірі є не співмірними зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони.

Суд також враховує, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів за підсумками розгляду справи задоволено частково, у зв`язку з чим витрати відповідачки на оплату правової допомоги адвоката підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 3 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 134, 137, 141, 223, 258, 259, 263-268, 270 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву представника відповідача адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 14.07.2023 р.

Суддя С.В. Єдаменко