ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 680/746/22

Провадження № 22-ц/4820/845/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №680/746/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року (суддя Яцина О.І., повне судове рішення складено 16 лютого 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала, що вона є повнолітньою донькою відповідача та з 19.09.2022 навчається в Національній академії внутрішніх справ України за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» на денній формі навчання на умовах договору, вартість якого становить 10500 грн в семестр, а також 1286 грн вартість проживання в гуртожитку. Термін навчання закінчується 30.06.2025. Позивачка посилається на те, що у зв`язку із навчанням вона не має можливості працювати, заробітна плата матері невелика, а тому її матеріальне становище є незадовільним, тоді як стан здоров`я батька хороший, він має постійний дохід, а тому ОСОБА_1 вважає, що батько може сплачувати аліменти на її користь у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, а тому просила суд стягнути саме цей розмір аліментів з відповідача на свою користь щомісячно на період навчання до досягнення нею 23 річного віку.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказує, що відповідач у судовому засіданні визнав наявність витрат на навчання та не спростував їх. Посилання ОСОБА_2 на те, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина від другого шлюбу не може звільняти батька від сплати аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Також, позивачка вважає, що посилання відповідача на свою хворобу не заслуговують на увагу, адже долучений останнім до матеріалів справи медичний документ є недопустимим доказом, оскільки не містить ні кутого штампа, ні печатки, ні прізвища лікаря. Крім того, даних про те, що ОСОБА_2 є непрацездатною особою відсутні, а отже може працевлаштуватися на оплачувану роботу чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності для надання матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання. Апелянтка зазначає, що у власності відповідача наявні дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які перебувають в оренді, за що він отримує орендну плату.

Тому ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_1 від 09.07.2014 (а.с.4).

Згідно довідки №46/05-5076 від 26.09.2022 та копії Договору №ІД22-55по/1 від 16.09.2022 ОСОБА_1 зарахована на денну форму навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» і є студенткою першого курсу Національної академії внутрішніх справ України на умовах договору із фізичними та юридичними особами. Термін навчання з 19.09.2022 до 30.06.2025. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання (6 семестрів) становить 63000 грн (а.с.5, 25).

19.09.2022 між ОСОБА_1 та Національною академією внутрішніх справ України укладено Договір №19056 користування житловою кімнатою у гуртожитку і плата за проживання 1286 грн на місяць (а.с.6).

Позивачка 02.10.2022 здійснила перерахунок коштів у сумі 1286 грн на рахунок отримувача Національної академії внутрішніх справ (а.с.7).

01.09.2022 ОСОБА_3 (студент ОСОБА_1 ) оплатила вартість навчання позивачки у Національній академії внутрішніх справ України за 1 семестр у сумі 10500 грн (а.с.8).

Згідно копій довідок старости села Капустянського старостинського округу №22 та №23 від 16.01.2023 ОСОБА_2 проживає із співмешканкою ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5 в с. Капустяни Кам`янець-Подільського р-ну; відповідач на території Капустянського старостинського округу не працює та не навчається (а.с.37, 38).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої з відповідача стягуються аліменти; борг по сплаті аліментів станом на 01.01.2023 відсутній (а.с. 39- 41).

Відповідно до відповіді ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 02.01.2023 станом на 29.12.2022 у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 (а.с.27).

За період з січня по вересень 2022 року ОСОБА_2 отримував орендну плату за надання земельної ділянки в оренду (а.с.51, 52).

Відповідно до записів в медичній картці ОСОБА_2 від 18.01.2023 (а.с. 42) останньому поставлено діагноз «Птеригій 1 ст. гіпернетропія нерва лівого ока» та рекомендовано оперативне втручання і ОСОБА_2 направлено на консультацію до окуліста (а.с.42).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі ст. 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. І будь-яких доказів того, що відповідач спроможний надавати допомогу на період її навчання, позивачка також не надала.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що будучи повнолітньою та навчаючись в Національній академії внутрішніх справ України на денній формі навчання на умовах контракту, вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши у відповідності до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України надані учасниками справи докази, встановивши, що відповідач ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сплачує аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу), не працевлаштований, доходів, крім надання в оренду однієї земельної ділянки, не має та врахувавши стан здоров`я відповідача, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність у ОСОБА_2 на даний час матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_8 , яка продовжує навчання. Адже обов`язок ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання виникає за обов`язкової сукупності усіх юридичних фактів, в тому числі і наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу (мати такий заробіток, який дозволив би утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Твердження апелянтки про те, що відповідач має дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти, суд апеляційної інстанції вважає їх голослівними, оскільки згідно наданої інформації ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 02.01.2023 у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу відповідача відсутні; також, відповідно до довідки старости села Капустянського старостинського округу від 16.01.2023 ОСОБА_2 на території цього округу не працює, не навчається, а з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 від 25.01.2023 вбачається, що останній за надання однієї земельної ділянки в оренду отримав за період з січня 2022 по вересень 2022, тобто за 9 місяців - 6982,7 грн, з яких перераховано 1256,16 грн податку на доходи фізичних осіб. Та районним судом вірно враховано, що відповідачем регулярно сплачуються аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилання апелянтки на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як за ним зареєстровано право власності на дві земельні ділянки колегія суддів відхиляє, адже це твердження в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України є недоведеним і, крім того, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 від 25.01.2023 не місять даних про належність останньому на праві власності саме двох земельних ділянок. Доказів про належність ОСОБА_2 іншого нерухомого чи рухомого майна позивачка в порушення вимог процесуального закону до суду не надала. А доказування в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а зводяться до тлумачення позивачкою норм матеріального права на власну користь та до її незгоди із оцінкою доказів судом першої інстанції.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання арреllatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай