Справа № 296/5336/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Медведської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором про сплату аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2022 ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про сплату аліментів на дитинуі просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором про сплату аліментів на дитину від 08.02.2016 року у розмірі 11000, 00 грн на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме 992, 40 грн сплаченого судового збору та 2200 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами укладено договір про сплату аліментів на дитину від 08.02.2016.

Відповідно до пункту 2 договору відповідач зобов`язаний сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 500 грн щомісячно.

Обов`язок щодо сплати аліментів відповідач виконував частково і за період з 11.11.2020 по 25.08.2022 виник борг у розмірі 11000, 00 грн, а саме за 22 місяці несплати.

З метою врегулювання спору позивач 15.07.2022 направив відповідачу вимогу про сплату боргу, але відповідач відмовився сплачувати борг.

Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2022 судді Корольовського районного суду м. Житомира Анциборенко Н.М. передано для розгляду справу (а.с.11-12).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.16).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2022 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування та неповнолітню дитину сторін ОСОБА_3 (а.с.35-38).

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Позивач пояснила, що сторони разом не проживають з 2019 року. Відповідач спочатку надавав допомогу на утримання старшого сина сторін, а у 2020 році перестав надавати допомогу взагалі. З листопада 2020 року дитина з позивачем постійно не проживає, а проводить лише вихідні. Крім того, пояснила, що договір про сплату аліментів на дитину було укладено лише з метою отримання державної допомоги, а насправді на час укладення договору сторони жили разом. Крім того, підставою звернення до суду з позовом стала необхідність сплатити за навчання сина за один семестр. Сторони мають ще малолітнього сина, батьком якого відповідача не записали з метою також отримання державної допомоги та статусу матері одиначки. Після оголошеної перерви не з`явилися, згідно поданої заяви просять розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач пояснив, що договір про сплату аліментів на дитину було укладено фіктивно з метою призначення грошової допомоги. Зазначив, що з 2016 року по 2020 сторони жили разом і разом утримували дитину. З червня 2020 року по 30 січня 2021 року відповідач залишився з дитиною, оскільки позивач пішла. Відповідач півроку одягав дитину, годував, а коли поїхав за кордон, то дитина взагалі залишилася жити сама. У червні 2021 року син забрав всі речі від матері і переїхав до батька і на даний час дитина проживає з батьком. Крім того, зазначає, що метою звернення з позовною заявою є потреба заплатити за навчання половину коштів, які не сплачені, і спір виник, оскільки фактично син не проживає з позивачем, а живе з відповідачем. Після оголошеної перерви не з`явилися, згідно поданої заяви просять розглянути справу за їх відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору неповнолітній син сторін у справі ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснив, що з 2020 року навчається у коледжі. Зазначив, що до червня 2020 року проживав разом з батьками по АДРЕСА_1 , а потім півроку жив лише з батьком. Однак, у січні 2021 року батько поїхав в ОСОБА_4 , тому з 30.01.2021 він взагалі проживав по АДРЕСА_1 один. Коли батько повернувся з Данії до своїх батьків, то він поїхав до батька та більше ніж півроку жив з ним. Підтвердив, що з матір`ю не проживає, а спір виник через неспроможність батьків вирішити питання оплати за його навчання. Після оголошеної перерви не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування після оголошеної перерви не з`явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті,суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 08.02.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є., зареєстрований в реєстрі за №318 (а.с.3).

Відповідно до п.2 договору за домовленістю батьків договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 500 грн 00 коп щомісяця.

Згідно п.6 договору відповідно до ч.2 ст.189 СК України у разі невиконання батьком своїх обов`язків за договором аліменти або додаткові витрати на дитину з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як пояснили у судовому засіданні і позивач, і відповідач, договір було укладено лише з метою отримання позивачем державної допомоги на дитину без наміру його виконувати.

Також у судовому засіданні встановлено, що підставою звернення до суду стала необхідність оплати за навчання старшого сина.

Як вбачається з вимоги щодо стягнення боргу за договором про сплату аліментів на дитину від 15.07.2022 позивач ОСОБА_1 просить відповідача ОСОБА_2 виконати зобов`язання та сплатити борг по договору про сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_1 (а.с.6).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, вимоги чинного сімейного законодавства передбачають два порядки надання батьками утримання дитини - добровільний та примусовий. При цьому добровільне виконання батьками обов`язку утримувати дитину буває як фактичне так і договірне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно положень ст.ст.8, 9 СК України та виходячи з правової природи, змісту, нормативних підходів до форми, порядку укладення, зміни і припинення договору про сплату аліментів на дитину, договір є різновидом цивільних договорів у сімейному праві Україні.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

Позивач за виконавчим написом нотаріуса про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дітини згідно умов укладеного договору не зверталась, не отримувала та надалі на примусове виконання до органів державної виконавчої служби не пред`являла.

Разом з тим встановлено, що договір на час його посвідчення фактично сторонами було укладено без наміру його виконувати, що визнали сторони.

При цьому у судовому засіданні також встановлено, що неповнолітній син сторін з червня 2020 року постійно не проживав і наразі не проживає з позивачем, проживаючи періодично з батьковими батьками, батьком або сам.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення 23 років (незалежно від форми навчання - денної, заочної, очно-заочної), тому він має право на звернення до суду з позовом до батьків або одного з батьків залежно від свого місця проживання, перебування на утриманні одного з батьків та інших передбачених СК України обставин про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (стаття 199 Сімейного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач :

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_2

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

АДРЕСА_3

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування,

м. Житомир, майдан ім. С.П.Корольова,4/2

ОСОБА_3 ,

АДРЕСА_3

Cуддя Н. М. Анциборенко