ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2789/23 Справа № 208/7329/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Барильської А.П., Зайцевої С.А.,

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 червня 2019 року по цивільній справі за позовом Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2016 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулася Кам`янська міська рада із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою», якою прохали:

- стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Кам`янської міської ради (Дніпропетровська область, м. Кам`янське, м-н Петра Калнишевського, 2, р/р 0013 одержувач: УДКСУ у м. Кам`янське, код 13050200, банк одержувача: ГУДКСУ у Дніпропетровській області МФО 805012) - 676558, 32 гривень збитків, завданих використанням земельної ділянки;

- стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Кам`янської міської ради (Дніпропетровська область, м. Кам`янське, м-н Петра Калнишевського, 2, р/р 0013 одержувач: УДКСУ у м. Кам`янське, код 13050200, банк одержувача: ГУДКСУ у Дніпропетровській області МФО 805012, р/р НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 6765,58 гривень.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що з 16.04.2004 року по теперішній час ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 1.2884 га за адресою: АДРЕСА_2 під розміщення майнового комплексу Кам`янської міської фабрики.

Після проведення обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки Відповідачу було направлено листа (вх.№07-1 від 16.03.2016), згідно якого землекористувачу необхідно терміново при документи із землекористування у відповідність до вимог чинного законодавства та повідомити департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради про сплату земельних платежів за користування земельною ділянкою.

Таким чином, ОСОБА_2 має заборгованість за користування земельної ділянки.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.06.2019 позов Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою» - задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин та на недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими, на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Кам`янської міської ради.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає те, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 є не сформована, не має меж та відсутній витяг про нормативно грошову оцінку по земельній ділянці. Виходячи з вище наведеного апелянт вважає, що розмір земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка знаходиться під його майном, та використовується останнім, не має розмірі такого який зазначений в акті обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 04.03.2016 року, а саме 1,2884 га. Тож, на думку апелянта, розмір земельної ділянки в 1,2884 га за адресою АДРЕСА_2 , є надуманим.

Зокрема, зазначає, що до матеріалів справи позивачем не додано акта проведення прилюдних торгів, з якого саме позивач визначив площу земельної ділянки в розмірі 1,2884 га.

До Дніпровського апеляційного суду від Кам`янської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтований наступним.

Апелянт обґрунтовуючи свою скаргу, звертає увагу суду на ту обставину, що під час розрахування розміру збитків, позивачем було взято до розрахунку уявний розмір земельної ділянки в 1,2884 га, замість реального 0,94929 га. Однак роблячи такі висновки, апелянт не надав жодного належного та допустимого доказу, що ним використовується тільки земельні ділянка під його майном, тобто 0,94929 га. Тобто слідуючи логіці апелянта, останній не використовує земельну ділянку навколо його об`єктів нерухомості, однак дане не відповідає дійсності, оскільки на фотосвітлинах, які долучені до акту від 04.03.2016 року чітко видно наявність транспортних засобів на земельній ділянці, сміття від діяльності та інші об`єкти рухомого майна. Тож апелянт використовує для ведення своєї підприємницької діяльності не тільки землю під об`єктами нерухомості, а і навколо них, під`їзні шляхи та навколо об`єктів нерухомості. Тому твердження апелянта, що позивачем не вірно визначено розмір земельної ділянки не відповідає дійсності, наявним обставинам справи, наявним доказам та не спростовано жодним з доказів наданим апелянтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 16.04.2004 року по теперішній час ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею1,2884 га за адресою: АДРЕСА_2 під розміщення майнового комплексу Кам`янської міської фабрики.

22 лютого 2016 року департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради на адресу ОСОБА_1 було направлено листа (вх.№07-11/589 від 22.02.2016), яким було повідомлено, що 04 березня 2016 року з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. відбудеться обстеження стану та дотримання умов використання зазначеної вище земельної ділянки.

04 березня 2016 року спеціалістами відділу самоврядного контролю департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради проведено обстеження спірної земельної ділянки та складений Акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки.

В результаті обстеження встановлено: 16.04.2004 року приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. на підставі акту проведення прилюдних торгів, затвердженого Заводським районним управлінням юстиції м. Дніпродзержинська 16.04.2004 року, посвідчила, що ОСОБА_1 належить право власності на майно, яке складається з: майнового комплексу швейної фабрики, розташованого в АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 1,2884 га, що раніше належало Закритому акціонерному товариству «Виробниче об`єднання «Центр» на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.1999 року.

05.10.2007 року постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська визнано і поновлено реєстрацію за ОСОБА_1 право власності в цілому на майновий комплекс Дніпродзержинської швейної фабрики, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (адміністративна справа №2-а-164-07).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №53311584 від 16.02.2016 року майновий комплекс Дніпродзержинської швейної фабрики за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язків платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством чітко розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Земельна ділянка, на якій розміщений майновий комплекс, власником якого в період з 16.04.2004 року по теперішній час включно був відповідач, перебуває у власності ОСОБА_1 .

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» 29.07.2016 року відбулось засідання комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та користувачам.

До участі в засіданні комісії також було запрошено ОСОБА_1 , про що свідчить лист управління земельних відносин міської ради від 22.07.2016 №08-11/2331 та рекомендоване повідомлення про отримання листа.

29.07.2016 року комісією був складений акт визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання земельних ділянок м. Кам`яське за період 2013-2016 роки, відповідно до якого ОСОБА_1 завдано збитки у сумі 676558,32 грн., яка складається з:

-недоотримана орендна плата за 2014 рік складає: за період 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, яка складається: нормативної грошової оцінка: 642,04 грн.*12884кв.м = 8 272 043,36 гри.

З 01.01.2014 року рішенням міської ради від 12.07.2013 року №842-38/VI затверджено коефіцієнт для розрахунку орендної плати на рівні трикратного розміру земельного податку.

Податок складає 1% від оцінки 8 272 043,36 грн.* 1%= 82720,43 грн.

82720,43 грн.*3 = 248161,29 грн./рік, відповідно 20680,11 грн./міс.*3міс = 62040,32 грн.

З 01.04.2014 року орендна плата за земельні ділянки відповідно до ст.288.5.1 ПКУ встановлена не менше 3% нормативної грошової оцінки.

8 272 043,36 грн.*3%= 248161,30 грн./рік, відповідно 20680,11 грн./міс*9міс = 186120,97 грн. Разом за період 2014 року: 62040,32 грн. + 186120,97 грн. = 248161.29 грн.

-недоотримана орендна плата за 2015 рік складає: за період 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, яка складається: річна орендна плата за земельні ділянки відповідно до рішення ДМР від 26.12.2014 №1168-58/ VI «Про внесення змін до рішення міської ради від 12.07.2013 №842-38/ VI «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Дніпродзержинськ» від 12.07.2013 року №842-38/ VI» встановлена на рівні 3% нормативної грошової оцінки. Нормативна грошова оцінка: 642,04грн.* 1,249* 12884кв.м = 10 331 782,16 грн.

10 331 782,16 грн.*3% = 309953,46 грн./рік.

-недоотримана орендна плата за 2016 рік складає: за період 01.01.2016 року по 06.04.2016року, яка складається: нормативна грошова оцінка: 642,04грн.* 1,249 * 1,433* 12884кв.м = 14 805 443,83 грн.

14 805 443,83 грн. * 3% = 444163,31 грн./рік, відповідно 37013,61 грн./міс, відповідно 37013,61 грн./міс.

відповідно 1233,79 грн./день (для квітня)*6дн. = 7402,74 грн./квітень 37013,61 грн./міс*3міс = 111040,83 грн.

111040,83 грн. + 7402,74 грн./квітень = 118443.57 грн.

Всього за період 01.01.2014 року - 06.04.2016 року бюджет недоотримав: 248161,29 грн. + 309953,46 грн. + 118443,57 грн. = 676558,32 грн.

Наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам законодавства.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Задовольняючи позовні вимоги Кам`янської міської ради, суд першої інстанції дійшов висновку, що фактичне використання земельної ділянки ОСОБА_1 позбавило міську раду, як власника землі, права на отримання від цієї земельної ділянки доходу в розмірі орендної плати.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, територіальні громади як суб`єкти права на землі комунальної власності реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статтей 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, шляхом прийняття рішень.

Згідно з ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Пунктом «в» частини першої статті 96 цього кодексу передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За положеннями статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За змістом частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц, а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі №922/1008/15, від 07 грудня 2016 року у справі №922/1009/15, від 12 квітня 2017 року у справах №922/207/15 і №922/5468/14.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідач, як користувач належної позивачу земельної ділянки, сплату коштів за користування земельною ділянкою, на якій розташований належний відповідачу на праві власності об`єкт нерухомого майна, тобто без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав виплатити власнику, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Належних та допустимих доказів спростування викладених вище фактів відповідачем не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності підстав для відмови у стягненні з нього безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо не належного повідомлення відповідача щодо розгляду справи не приймаються до уваги оскільки, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Частинами третьою, четвертою статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У справі, що переглядається, встановлено, що останнім зареєстрованим місцем проживання відповідача було: АДРЕСА_3 з якого він вибув 08.06.2016 року за адресою АДРЕСА_4 (а. с.57).

На ці адреси суд першої інстанції неодноразово направляв відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про проведення судових засідань.

Однак, до суду повернулися вказані рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення разом із конвертами, які містять довідки про причини повернення цих відправлень «За закінченням терміну зберігання».

Враховуючи зазначене та з огляду на положення пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України ОСОБА_1 є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, а доводи його апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

С.А.Зайцева