ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2023 року

м. Харків

справа № 639/8871/21

провадження № 22-ц/818/610/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів:, Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, з наступною індексацію, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви до суду й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та судові витрати покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 24.04.2010 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.11.2021 року було розірвано. У сторін народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача. Як зазначає позивач, відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок з індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.12.2021 року та до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що судом на вказано в рішенні, хоча про це відповідач надавав пояснення, що він (відповідач) не працює, при цьому він не знаходиться та ніколи не знаходився на обліку в центрі зайнятості, тобто не є здобувачем офіційного місця працевлаштування; самостійно пошуками роботи не займається, та як наслідок - не має офіційного працевлаштування; немає жодних обмежень по стану здоров`я; немає інших аліментних зобов`язань та не обтяжений непрацездатними членами сім`ї; не встановлено наявність у відповідача будь- яких боргових зобов`язань перед кредитними установами; не має інвалідності та обмежень щодо працевлаштування. Вважає, що відповідач використав відсутність належного доказу достатності свого заробітку - доходу, обрав такий засіб захисту, визнаючи лише частину розміру аліментів та посилаючись на неможливість сплати решти; Інші докази по справі, які надані позивачем та визнані самим відповідачем при наданні пояснень для суду з приводу позову, вказують на достатність доходу відповідача та на можливість стягнення із нього аліментів, у розмірі, більш ніж 1500 грн. в місяць на дитину.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, оцінивши докази надані позивачкою, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1500 грн. з індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.12.2021 року та до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклав шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №136 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 24.04.2010 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_6 » (а.с. 6).

У позивача та відповідача народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис №558 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.09.2010 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.11.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу задоволено повністю. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.04.2010 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 136 - розірвано. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_6 ».

Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно положень ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів позивач вказує, що син перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею за місцем її реєстрації, будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини не надає. На даний період часу офіційно не працює, інших утриманців не має, має нормальний стан здоров`я, та зі слів самого відповідача їй відомо, що відповідач фактично працює та має дохід. За викладених обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини , в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років: з 01 січня пo 30 червня 2 618,00 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2 744,00 грн., з 01 грудня по 31 грудня 2 833,00 грн.

Відповідач при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, позов визнав на суму 1500 грн. Зазначав, що у нього відсутнє постійне місце роботи і нерухомого майна, він має задовільний стан здоров`я та у нього відсутні інші діти або непрацездатні члени родини на утриманні.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною людиною, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів до мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину відповідного віку - до 2 618,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних аліментів необхідно змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 618,00 грн. з індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.12.2021 року та до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 618,00 грн. з індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.12.2021 року та до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна

Повний текст судового рішення виготовлено 24.04.2023 року.