У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

за участі:

скаржника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасова Євгена Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

10.11.2022 року до суду надійшла зазначена скарга, вимоги якої з урахуванням уточнень, поданих 28.11.2022 року, мотивовані тим, що 21.10.2022 року головним державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ України винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо утримання аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.12.2016 року та до повноліття дітей, згідно з якою станом на 01.09.2022 року є заборгованість зі сплати вказаних платежів у розмірі 98 835,08 грн.

Заявник посилається на те, що згідно з відомостями та довідками з його місця офіційного працевлаштування відсутня заборгованість зі сплати аліментів за вказаним виконавчим провадження.

Вважає, що державним виконавцем не додержано вимоги Закону України «Про виконавцем провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень (наказ № 512/5 від 02.04.2012 року).

Пояснює, що 04.11.2022 року він звернувся до головного державного виконавця Черкасова Є.В. із заявою про видачу довідки про розрахунок заборгованості, однак такий розрахунок не проведений та довідку не отримано.

Згідно з довідкою про доходи № 431 від 08.11.2022 року, виданою АТ «Укрзалізниця», за період з червня 2020 року по листопад 2021 року утримано аліментів із заробітної плати у розмірі 60 542,79 грн.

Згідно з довідкою № 364 від 09.07.2021 року АТ «Укрзалізниця» утримано аліментів за період з січня 2021 року до червня 2021 року 61 182,90 грн.

З грудня 2021 року до серпня 2022 року заявник перебував на обліку у державному центрі зайнятості як безробітний. Згідно з довідкою центру зайнятості № 2691-2275/22 від 04.11.2022 року утримано аліментів у розмірі 6205,84 грн.

Таким чином, за період з червня 2020 року до теперішнього часу заявник був працевлаштований, аліменти постійно стягувались із заробітної та плати та допомоги по безробіттю.

Враховуючи викладене, просить:

- визнати дії головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ України Черкасова Є.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2022 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 незаконними та скасувати постанову від 21.10.2022 року;

- зобов`язати державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ України Черкасова Є.В. провести розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2022 року скаргу залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року задоволено клопотання заявника про витребування доказів.

У судовому засідання заявник підтримав подану скаргу та просив задовольнити з викладених ним підстав. Пояснив, що ним оскаржується постанова державного виконавця, в якій зазначена помилкова сума боргу.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , яка є стягувачем у виконавчому провадженні, заперечувала щодо задоволення вимог скарги з підстав, викладених нею в письмових поясненнях, вважаючи твердження скаржника необґрунтованими та недоведеними.

Так, зазначила, що звернення стягнення у виконавчому провадженні свідчить про виконання виконавцем своїх посадових обов`язків та норм закону. Вимога щодо зобов`язання виконавця провести розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні не відповідає змісту заявленої скарги. Крім того, в скарзі не вказано, які саме права скаржника порушені.

Державний виконавець, дії якого оскаржуються, у судове засідання не з`явився, на виконання вимог ухвали суду надав належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 та просив відкласти розгляд скарги.

Відповідно до чинного законодавства неявка учасників справи не перешкоджає розгляду скарги. Тому, враховуючи викладене, а також визначені цивільним процесуальним законодавством скорочені строки розгляду скарги, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними матеріалами.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 760/21896/16ц, виданого 30.03.2017 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.12.2016 року та до повноліття дітей.

Виконавче провадження відкрито 03.04.2017 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.03.2017 року.

Постановою державного виконавця Ісмаілова С.І. від 24.07.2017 року звернуто стягнення на доходи боржника, який він отримує у Філії «Центр забезпечення виробництва «ПАТ «Українська залізниця», постановлено здійснювати відрахування на користь стягувача у розмірі 50 % до погашення заборгованості, яку потрібно нараховувати, починаючи з 19.12.2016 року до виплати загальної суми боргу, а потім по 1/3 частині всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Черкасова Є.В. від 01.10.2020 року звернуто стягнення на доходи боржника, який він отримує у АТ «Українська залізниця», постановлено здійснювати відрахування на користь стягувача у розмірі 50 %, з них 25 % - поточні аліменти, 25 % - борг, який нараховувати відповідно до отриманої заробітної плати (доходів) починаючи з 16.06.2020 року, а далі відповідно до виконавчого документа.

На вимоги виконавців щодо надання інформації про виконання зазначених постанов були надані звіти про здійснення відрахувань та виплат, які наявні в матеріалах виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця Черкасова Є.В. від 02.08.2022 року звернуто стягнення на доходи боржника, яку направлено для виконання Київському міському центру зайнятості.

21.10.2022 року цим же виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так, звернено стягнення на доходи боржника, який він отримує у ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод», постановлено стягнення проводити у розмірі 50 % (33,3 % поточні аліменти + 16,7 % в рахунок погашення боргу) до виплати загальної суми боргу, яка станом на 01.09.2022 року складає 98 835,08 грн. Після утримання заборгованості в повному обсязі стягнення проводити у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В судовому засіданні заявник дії виконавця з прийняття останньої постанови вважав незаконними та просив скасувати дану постанову, оскільки вважає невірним розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 03.10.2022 року, який наявний в матеріалах виконавчого провадження. У зв`язку з чим просить також зобов`язати державного виконавця провести розрахунок заборгованості.

У відповідності до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 цього Закону закріплює засади виконавчого провадження, такі як: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону).

У відповідності до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника.

Отже, дії державного виконавця щодо прийняття постанови, якою звернено стягнення на доходи боржника, як вчинення виконавчої дії, відповідають вимогам чинного законодавства.

З наведених у скарзі доводів вбачається, що заявник хоч і наполягає на неправомірності постанови, однак фактично оспорює заборгованість по аліментам, нараховану державним виконавцем, при цьому відповідних вимог не заявляє та доказів зворотного не надає.

Статтею 71 Закону України Закону «Про виконавче провадження» та р. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року № 512/5, врегульовано порядок та особливості виконання рішень про стягнення аліментів.

Так, виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом , та дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Суд вражає, що заявником не доведено наявності в діях державного виконавця порушень встановленого порядку стягнення аліментів.

До того ж, заявник у змісті скарги не виклав обставин, в чому саме невірний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, в судовому засідання відповідних ґрунтовних пояснень також не надав.

З матеріалів виконавчого провадження слідує, що ОСОБА_1 не звертався до виконавця з заявою про перерахунок суми заборгованості.

Так, в матеріалах виконавчого провадження міститься заява ОСОБА_1 від 04.11.2022 року, в якій він просив державного виконавця долучити до матеріалів виконавчого провадження документи. Проте, про перерахунок суми заборгованості не просив.

Тобто, жодних вимог щодо здійснення перерахунку розміру заборгованості боржником не заявлялося ні в цій заяві, ні в клопотанні від 04.11.2022 року, долученого в ході розгляду скарги, за змістом якого він просив виконавця надати належним чином оформлений розрахунок заборгованості, видача якого, між тим, за заявою боржника не передбачена вимогами чинного законодавства.

Згідно з ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також бере до уваги положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, якими визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи Державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

За приписами ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування його до фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 180, 181 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», р. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року № 512/5, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасова Євгена Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 квітня 2023 року.

Суддя: