ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1210/22 Номер провадження 22-ц/814/261/23Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П.

за участю секретаря: Сальній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу автомобілів та скасування їх реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу автомобілів та скасування їх реєстрації.

Одночасно з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35 2461, 2004 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та автомобіль марки MERCEDES-SPRINTER 308 D 2299, 2000 року випуску, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та помістити на спеціальний майданчик ГУ НП в Полтавській області до вирішення судом спору по суті.

Заява мотивована тим, що під час розгляду Октябрьским районним судом м. Полтави цивільної справи № 554/9960/18 за її позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з метою ухилення в подальшому від виконання судового рішення, маючи на праві власності автомобілі марки VOLKSWAGEN моделі «LT», 2004 року випуску, марки «MERCEDES» модель «SPRINTER 308 D», 2000 року випуску, ОСОБА_2 продав їх за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Оскільки відповідачі, які стали власниками автомобілів, що належали ОСОБА_2 в період розгляду цієї справи мають можливість вчинити дії щодо продажу свого майна або розібрання його на запчастини з метою їх продажу, що унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з яким позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, тому просила заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2022 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «LT 35», 2004 року випуску, об`єм двигуна 2461 см3, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» модель «SPRINTER 308 D», 2000 року випуску, д.н.з. ОСОБА_4 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні заяви в частині забезпечення позову шляхом поміщення автомобілів на спеціальний майданчик ГУ НП в Полтавській області відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заявлені заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені автомобілі є співмірними із позовними вимогами про визнання договорів щодо їх відчуження недійсними.

З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_3 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати. Апелянт вважає, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову.

З тексту оскаржуваної ухвали не вбачається в чому саме полягає існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про забезпечення позову.

Суд не взяв до уваги те, що предметом позову, який забезпечив суд, не є транспортні засоби.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року (справа № 658/485/21) зауважує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли наслідком невжиття заходів забезпечення позову є неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає інтереси як позивача, так і відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову по даній цивільній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 06 квітня 2019 року транспортних засобів - автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 2461, 2004 року випуску, синього кольору та автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 308 D 2299, 2000 року випуску, жовтого кольору.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, а також зі змісту позовної заяви випливає, що між сторонами виник спір щодо дійсності договорів купівлі-продажу транспортних засобів, які були відчужені ОСОБА_2 під час розгляду Октябрським районним судом м. Полтави цивільної справи № 554/9960/18 за позовом ОСОБА_1 про відшкодування завданої їй ОСОБА_2 шкоди, внаслідок ДТП.

На час розгляду даної справи позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь завдану шкоду у розмірі 239985 грн.

Вказане свідчить про обґрунтованість імовірності припущень, що автомобілі можуть бути і надалі відчужені до вирішення судом цього спору, як це було здійснено в межах розгляду цивільної справи № 554/9960/18 про стягнення з ОСОБА_2 завданої шкоди.

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта про лише потенційну (можливу) загрозу виконання відповідачами дій, спрямованих на утруднення виконання позитивного рішення суду у разі доведеності позовних вимог.

Окрім того, накладення арешту носить тимчасовий характер, не порушує право власності жодного із учасників цієї справи, та у разі визнання судом позовних вимог непідтвердженими, арешт підлягає зняттю за заявою заінтересованої сторони.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на спірні автомобілі, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до їх відчуження, внаслідок чого ускладнити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову.

Отже, обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки лише перешкоджає власнику автомобілів їх відчужувати, однак не обмежує власника володіти і користуватися транспортними засобами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів залишає скаргу без задоволення як необґрунтовану, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18.04.2023.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді: П.С. Абрамов

В.П. Пікуль