Справа № 201/1239/23
Провадження № 2/201/1190/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Автокредит Плюс про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №APHM51186 від 23.10.2021р. та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2023р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ Автокредит Плюс про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №APHM51186 від 23.10.2021р. та стягнення грошових коштів (а.с. №2-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.02.2023р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №15).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 23.10.2021р. між нею та ТОВ Автокредит Плюс було укладено Договір про надання фінансового лізингу №APHM51186 шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії. Згідно договору позивачці було передано в лізинг автомобіль строком на 60 місяців, розмір щомісячних платежів за договором становить 3 090грн. Згідно Додатку №2 до договору про надання фінансового лізингу сторонами погоджено Графік та суми платежів за договором №APHM51186. Відповідно до Специфікації та Акту приймання передачі позивачці було передано в лізинг автомобіль марки MERCEDES - BENZ VANEO, 2004р.в., номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 145 000 грн. Додатком №2 до договору лізингу був врегульований графік оплати та його складові, а саме: відшкодування вартості предмета лізингу; відсотки за користування предметом лізингу, комісія лізингової компанії; відшкодування частини вартості страхування предмета лізингу. 14.12.2022р. позивачкою було отримано повідомлення про подію Дефолт від 11.12.2022р. №11.12.2022-358, відповідно до якого відповідач повідомив, що у зв`язку з наявністю простроченого боргу позивачці потрібно повернути автомобіль. 14.12.2022р. за Актом приймання-передачі предмет лізингу був вилучений з користування позивачки з підстав настання події дефолту за договором. Позивачка зазначає, що на виконання умов договору нею було сплачено одноразову комісію 9 500 грн., 50 000 грн. авансового платежу та у період з 25.11.2021р. по 26.09.2022р. було сплачено 14 000 грн. в рахунок погашення лізингових платежів. Позивачка вважає, що укладений договір фінансового лізингу має бути визнаний недійсним, оскільки при укладенні договору не дотримано положення законодавства щодо обов`язковості його нотаріального посвідчення, в умови договору включено умови, які є несправедливими та порушують принцип добросовісності і створюють дисбаланс договірних прав на обов`язків на шкоду споживачу. Також позивачка наголошувала, що у зв`язку з недотриманням сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення укладеного Договору про надання фінансового лізингу від 23.10.2021р. цей договір є недійсним, що дає підстави для застосування ст.216 ЦК України, оскільки недійсний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається, а відповідач повинен відшкодувати вартість сплачених позивачем коштів на виконання договору. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним Договір фінансового лізингу №APHM51186 від 23.10.2021р. та стягнути з ТОВ Автокредит Плюс на її користь грошові кошти у розмірі 73 900 грн.

09.03.2023р. від представника відповідача ТОВ Автокредит Плюс адвоката Кондратюка В.В. (діє на підставі ордеру АС1054478 від 21.02.2023р. - а.с.№48) в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву, по тексту якого представник просив відмовити в позові в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог представник посилався на те, що дійсно, 23.10.2021р. між сторонами був укладений Договір про надання фінансового лізингу № АРНМ51186 у простій письмовій формі, шляхом підписання заяви №АРНМ51186 від 23.10.2021р. про приєднання до Публічного договору фінансового лізингу. Згідно преамбули даної заяви позивачка, керуючись ст. 634 ЦК України, надала свою згоду на приєднання до Публічного договору фінансового лізингу на умовах визначених Публічним договором фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті відповідача www.planetavto.ua. Відповідно до п.14.1.8. заяви № АРНМ51186 від 23.10.2021р. про приєднання, сторони дійшли згоди, що договір, включаючи заяву про приєднання, всі додатки та додаткові угоди, не підлягають нотаріальному посвідченню. Тобто, сторони у п. 14.1.8. заяви № АРНМ51186 від 23.10.2021р. про приєднання до Публічного договору фінансового лізингу погодили спільно просту письмову форму договору. Станом на дату укладення договору 23.10.2021р., правові положення фінансового лізингу врегульовувалися Законом України Про фінансовий лізинг від 04.02.2021р., який набрав чинності 13.06.2021р. та згідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.15 Закону - договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі. Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї зі сторін такого договору (ч. 3 ст.15 Закону). В свою чергу, позивачкою не надано доказів того, що вона вимагала від відповідача нотаріально посвідчити договір фінансового лізингу, а отже, сторонами при укладені договору фінансового лізингу №АРНМ51186 від 23.10.2021р. дотримано вимог, щодо форми укладення такого договору в письмовій формі. Позивачка, посилаючись на ст.18 Закону України Про захист прав споживачів, що укладений договір містить несправедливі умови для споживача належним чином не обґрунтувала, які саме положення, конкретні пункти договору є несправедливими та чому, які права позивачки, як споживача, порушені такими положеннями пунктів договору. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що Договір № АРНМ51186 було укладено 23.10.2021р., а отже на нього поширюють свою дію Закон України Про фінансовий лізинг та ст.809-1 ЦК України, відповідно до положень якої, у разі визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути лізингодавцю предмет договору лізингу у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. При цьому лізингові платежі, сплачені на момент визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, поверненню не підлягають. Таким чином, навіть у випадку задоволення позовних вимог про визнання договору недійсним, проти чого відповідач заперечує, відсутні правові підстави для застосовування реституції щодо повернення позивачці лізингових платежів в силу прямої вказівки, що міститься в ч. 1 ст. 809-1 ЦК України (а.с. №20-23).

24.02.2023р. копія відзиву була направлена позивачці (а.с. № 50), проте, відповідь на відзив в строки, які встановлені ст.179 ЦПК України, позивачка до суду не подала.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та обставинам у справі у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

23.10.2021р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Автокредит Плюс" шляхом підписання Заяви про приєднання до публічного договору №АРНМ51186 був укладений Договір фінансового лізингу, за яким відповідач, як лізингодавець, передав лізингоодержувачу за плату у лізинг транспортний засіб згідно специфікації автомобіль марки MERCEDES -BENZ VANEO, 2004р.в., номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 145 000 грн., строк лізингу 60 місяців, розмір авансового платежу 50 000 грн, зі сплатою щомісячних платежів в сумі 3 090грн. Згідно Додатку №2 до Договору про надання фінансового лізингу сторонами погоджено Графік та суми платежів за договором №APHM51186 (а.с. №9-11).

Відповідно до довідки про взяття на облік юридичної особи НБУ від 23.10.2020р. ТОВ Автокредит Плюс (код ЄДРПОУ - 34410930) згідно рішення про взяття на облік №334 від 29.01.2013р. має право надавати послуги з фінансового лізингу (а.с. №46).

Відповідно до довідки про взяття на облік юридичної особи від 29.01.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ Автокредит Плюс (код ЄДРПОУ - 34410930) згідно рішення про взяття на облік № 334 від 29.01.2013р. має право надавати послуги з фінансового лізингу (а.с. №47).

Згідно преамбули Заяви про приєднання до публічного договору №АРНМ51186 позивачка, керуючись ст.634 ЦК України, дала свою згоду на приєднання до Публічного договору фінансового лізингу на умовах визначених Публічним договором фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті відповідача www.planetavto.ua.

На сайті відповідача за посиланням https://planetavto.ua/leasing/?file=financial-leasing-agreement-13.06.2021.pdf?V=4 розміщений Публічний договір фінансового лізингу, чинна редакція якого затверджена протоколом Загальних зборів Учасників ТОВ Автокредит Плюс №13/11/202-1 від 13.06.2021р., набув чинності з 13.06.2021р. та діє до затвердження нової редакції. Саме вказана редакція була чинна на момент існування спірних правовідносин.

Відповідно до п.14.2. п.14.1.3. Заяви про приєднання, щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує загальний лізинговий платіж у розмірі 3 090 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконанням договору, та які виникли у Лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць. Щомісячні платежі та порядок їх сплати щомісячно, згідно Графіку лізингових платежів включають в себе: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно Додатку 2 (Графік лізингових платежів), відсотки за користування предметом лізингу в розмірі згідно Додатку 2 (Графік лізингових платежів), щомісячна комісія лізингодавця в розмірі згідно Додатку 2 (Графік лізингових платежів). У випадку дострокового погашення зобов`язань за договором, лізингоодержувач сплачує комісію за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу за період фактичного строку лізингу.

Згідно Специфікації та Акту приймання-передачі від 29.10.2021р., який є Додатком №1 до Договору фінансового лізингу №АРНМ51186, вартість предмету лізингу становить 145 000 грн., автомобіль 29.10.2021р. був переданий лізингоодержувачу ОСОБА_1 (а.с. №10).

Розмір щомісячних платежів за договором лізингу, передбачений сторонами у Додатку №2 (Графік лізингових платежів) до Договору лізингу №АРНМ51186 включає відшкодування вартості предмета лізингу, відсотки за користування предметом лізингу, комісія лізингової компанії (а.с. №11).

Згідно до п.8.2.2 Публічного договору фінансового лізингу, до якого приєдналася позивачка з підписанням Заяви про приєднання №АРНМ51186, лізингоодержувач зобов`язаний усунути подію Дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт, за вимогою лізингодавця повернути об`єкт лізингу лізингодавцю по акту приймання передачі.

Згідно акту приймання передачі предмету лізингу на підставі події Дефолту, повідомлення про подію Дефолт та одностороннє розірвання договору фінансового лізингу №АРНМ51186 від 11.12.2022р. було отримано лізингоодержувачем, 14.12.2022р. на вимогу ТОВ "Автокредит Плюс" на підставі події Дефолту (згідно до п.8.2.2, публічного договору фінансового лізингу) предмет лізингу був вилучений у ОСОБА_1 , про що складено Акт приймання-передачі предмету лізингу від 14.12.2022р. (а.с. №13).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, позивачкою підтверджено отримання від лізингодавця повідомлення про подію ДЕФОЛТ та підстави для вилучення 14.12.2022р. автомобіля з користування позивачки за актом приймання-передачі. Правомірність дій лізингодавця по вилученню предмета лізингу позивачкою не спростовувалися.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №АРНМ51186 від 23.10.2021р., суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст.806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Станом на дату укладення Договору фінансового лізингу №АРНМ51186 від 23.10.2021р., правові положення фінансового лізингу врегульовувалися Законом України 1201-IX від 04.02.2021р. Про фінансовий лізинг, який набув чинності 13.06.2021р.

Пункт 2 ч.1 розділу ІІІ Прикінцевих та Перехідних положень визначає, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після д ня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, до спірних правових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ "Автокредит Плюс", які виникли на підставі Договору фінансового лізингу №АРНМ51186 від 23.10.2021р. підлягає застосуванню спеціальний нормативно правовий акт Закон України 1201-IX Про фінансовий лізинг в редакції 04.02.2021р.

Статтею 1 вказаного закону визначено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст. 5 цього Закону.

Договір фінансового лізингу - договір, за яким надаються послуги з фінансового лізингу.

Вимоги до форми договору фінансового лізингу встановлені у ст.15 цього ж закону.

Згідно ст.15 Закону 1201-IX, договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі. Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.

Відповідно до п.14.1.8. Заяви № АРНМ51186 від 23.10.2021р. про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, сторони дійшли згоди, що договір, включаючи заяву про приєднання, всі додатки та додаткові угоди, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, сторони у п.14.1.8. Заяви №АРНМ51186 від 23.10.2021р. про приєднання до Публічного договору фінансового лізингу погодили спільно просту письмову форму договору фінансового лізингу.

Позивачкою суду не було надано доказів того, що вона висувала вимогу до відповідача про нотаріальне посвідчення Договору фінансового лізингу № АРНМ51186 від 23.10.2021р.

Крім того, позивачка, посилаючись на ст.18 Закону України Про захист прав споживачів, що укладений договір фінансового лізингу містить несправедливі умови для споживача, належним чином не обґрунтувала та не довела, які саме положення, конкретні пункти договору є несправедливими та чому, які права позивачки, як споживача, порушені такими положеннями пунктів договору.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 10.03.2021р. у справі №201/8412/18 виклав висновок, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлювати суд на момент його укладення. Тобто недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи спільне погодження лізингодавцем та лізингоодержувачем простої письмової форми договору фінансового лізингу у п.14.1.8. Заяви № АРНМ51186 від 23.10.2021р. про приєднання до Публічного договору фінансового лізингу, положення ч.3 ст.15 Закону України 1201-IX Про фінансовий лізинг, що договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї зі сторін такого договору, суд дійшов висновку, що при укладені Договору фінансового лізингу № АРНМ51186 від 23.10.2021р. було дотримано вимоги щодо форми такого договору в простій письмовій формі.

Посилання позивачки на постанову Верховного Суду від 09.01.2023р. у справі №750/1163/20, як правовий висновок викладений по аналогічній справі, який, на її думку, має бути врахований судом при ухваленні рішення у даній справі, суд оцінює критично, оскільки касаційним судом в постанові від 09.01.2023р. викладені висновки щодо інших фактичних обставин, що формують зміст інших правовідносин, оскільки у справі №750/1163/20 між сторонами виник спір щодо договору про приєднання до публічного договору фінансового лізингу укладеного 05.05.2018р., в той час як договір з ОСОБА_1 укладено 23.10.2021р., отже регулювання правовідносин відбувається відповідно до положень іншого Закону України 1201-IX Про фінансовий лізинг від 04.02.2021р., який набув чинності 13.06.2021р. та відповідних умов Заяви №АРНМ51186 від 23.10.2021р. про приєднання до Публічного договору фінансового лізингу.

Викладений висновок суду спростовує доводи позивачки про недотримання вимог щодо нотаріального посвідчення спірного договору, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору фінансового лізингу не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, отже не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №APHM51186 від 23.10.2021р. позивачці відмовлено, суд відмовляє і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ТОВ Автокредит Плюс грошових коштів сплачених на виконання цього договору.

Додатково суд звертає увагу, що в правовому регулюванні застосування реституції нікчемних, недійсних договорів фінансового лізингу, правовідносини яких регулюються Законом № 1201-IX відбулися зміни, а саме, Главу 58 Цивільного Кодексу України доповнено ст. 809-1 згідно із Законом № 1201-IX від 04.02.2021р. Про фінансовий лізинг.

Відповідно до ч. 1 ст. 809-1 ЦК України у разі визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути лізингодавцю предмет договору лізингу у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

При цьому лізингові платежі, сплачені на момент визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, поверненню не підлягають.

За вищезазначеного позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України та з урахуванням відмови в задоволенні позову, а також тих обставин, що позивачку було звільнено від сплати судового збору за вимогами закону, судові витрати у цій справі компенсуються за рахунок держави у порядку, який встановлено Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 806, 809-1 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Автокредит Плюс про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №APHM51186 від 23.10.2021р. та стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.