Справа № 444/113/23
Провадження № 2/444/303/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 13.03.2019 року, орган, що видав 4628; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з підстав зазначених у позові.

27.01.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження, призначено підготовче судове засідання.

16.03.2023 року на адресу Жовківського районного суду Львівської області надійшов відзив відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву позивача. Просить суд, з врахуванням інтересів дитини, у позові відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог з підстав зазначенних у відзиві на позов (а.с.153-157).

Позивач в судовому засіданні 17.05.2023 року позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що у шлюбі з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_5 . Після розлучення між ними постійно виникають конфлікти, які супроводжуються насильством з боку відповідача, що призводить до того, що вона змушена звертатись у поліцію. Часто це відбувається у присутності дитини. Наголосила, що ОСОБА_4 неодноразово було за це притягнуто до адміністративної відповідальності , а також йому було встановлено заборонний припис. Наголосила, що з жовтня 2019 року відповідач участі у вихованні дочки не приймає, аліментів на її утримання певний час не платив, допоки йому не становити обмеження виїзду за кордон. Це змусило його сплатити аліменти. До садочку, чи надалі до школи, де була їхня донька не ходив та не цікавився її навчанням. Коли вона хотіла з дитиною поїхати на відпочинок за кордон, то змушена була через суд брати дозвіл на виїзд дитини, оскільки відповідач добровільно такого через нотаріуса не надав. Вона ніколи не заперечувала щодо побачень дитини з батьком. Додала, що відповідач разом із своєю сестрою прийшли на перший дзвоник до школи до ОСОБА_5 , де він робив фотографії, а вже після урочистої лінійки почав до неї дзвонити та ображати без всіляких на це причин. Вона виключила телефон, однак конфлікт на цьому не закінчився, оскільки відповідач перестрів їх дорогою та вчинив скандал при якому ображав її, а потім побив. Все це відбувалося у присутності дитини, яка дуже злякалася, що супроводилось тим, що вони відвідували потім психолога. Додала, що востаннє подарунки від батька дитина отримувала на 4 роки. Сама дочка не хоче спілкуватися з батьком. Наголосила, що у присутності дитини вона ніколи про відповідача нічого поганого не говорить та не налаштовує дитину проти нього. Додала, що їй не було відомо про те, що відповідач виїжджає за кордон.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимогпи підтримала. Просить суд позов задоволити з підстав зазначених у ньому. Вважає, що є достатньо доказів для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, однак забезпечив явку свого представника.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечила в повному обсязі, просить в таких відмовити. Додатково пояснила, що зі слів відповідача, він з 08.09.2022 року знаходиться за кордоном, однак доказів цього в неї немає. Дочку він бачив 01.09.2022 року. Після "першого дзвонику", на скільки їй відомо, між сторонами відбувся конфлікт, який, як їй пояснив ОСОБА_4 , спровокувала сама позивачка та її сестра, а як саме і через що конфлікт відбувся, відповідач не пригадує. Щодо аліметів зазначила, що дійсно по таких певний час була заборгованість, однак згодом така була погашена. Наголосила, що на даний час відповідач хворіє, однак інвалідності у нього немає. Зі слів відповідача, в дитини вже довгий час заблокований телефон, що не дає йому можливості з нею спілкуватись. Додала, що відповідач є хорошим батьком, дуже любить дочку ОСОБА_5 , цікавиться її інтересами, всілякими способамми старається з нею спілкуватися та проводити дозвілля, про що свідчать фотографії в матеріалах справи, однак позивач всілякими способами старається йому в цьому завадити. Вважає, що відсутні будь-які підстави для позбавлення її довірителя батьківських прав відносно їх з позивачкою спільної дитини.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області надала на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно його дитини.

Допитана в судовому засіданні 17.05.2023 року в якості свідка ОСОБА_7 , яка була приведена до присяги, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, показала, що неодноразово була свідком конфліктів, які відбувалися між сторонами. Так, 01.09.2022 року вона була присутня, коли відповідач побив позивачку. Наголосила, що ОСОБА_5 боїться батька та ображена на нього через те, що він ображє маму. Їй відомо, що відповідач не дає гроші на утримкання дитини, не дарує їй подарунків, не буває з дитиною на відпочинку та не хотів платити аліменти, через що навіть побив позивачку. Додала, що вона є хресною мамою дитини - ОСОБА_5 і часто проводить з нею час, однак батько в її житті появляється рідко. Востаннє це було на перший дзвоник, який закінчивя конфліктом між сторонами, який був розпочатий відповідачем. На її думку, дитина не хоче згадувати про батька і вони стараються про нього не говорити.

Допитана в судовому засіданні 17.05.2023 року в якості свідка ОСОБА_8 , яка була приведена до присяги, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, показала, що позивач є її дочкою з якою в неї приязні відносини. Щодо відповідача, то на даний час відносини між ними погані. Додала, що як тільки її дочка вийшла заміж за ОСОБА_4 , то нічого їй не розказувала, що між ними відбувається, це вже вона значно пізніше довідалась про конфлікти та про те, що відповідач бив її дочку. Однак, пригадує, що коли дочка народжувала онуку - ОСОБА_5, то відповідача біля неї не було. ОСОБА_4 після народження дочки, не допомагав позивачці у її вихованні, по декілька днів не був дома. Нічого позитивного про нього вона сказати не може. Також пригадала випадок, коли відповідач побив у будинку усі вікна, коли її дочка із ОСОБА_5 поїхали на море. Дізналась про це вона від сусідів, які до неї подзвонили і розказали про це. Їй відомо, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Додала, що коли почалась війна, то позивач дзвонила до нього та просила надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак він такого не надав. Наголосила, що відповідач не приходив до дитини на день народження, не дарував їй подарунків та востаннє відвідував її 01.09.2022 року. Онука знає, що її батько за кордоном, однак після конфлікту між позивачкою та відповідачем, який відбувся 01.09.2022 року вона його татом не називає. На її думку, дитина є для відповідача іграшкою, якою він маніпулює відносно позивачки.

Допитана в судовому засіданні 17.05.2023 року в якості свідка ОСОБА_10 , яка була приведена до присяги, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, показала, що відповідач є її братом. Відносини між нею та позивачкою добрі. Розказала, що з вересня 2022 року її брат - відповідач по справі перебуває за кордоном, де одночасно офіційно працевлаштований та проходить курс лікування. Він постійно телефонує та питає про дитину - ОСОБА_5 , цікавиться її інтересами та здоровям. Щодо конфлікту, який відбувся між сторонами 01.09.2022 року, то зазначила, що з самого початку все було добре, відповідач зробив з дитиною фотографії, купив їй квіти та дав гроші, а хто саме його спровокував не знає. Наголосила, що відповідач дуже любить дочку та хоче приймати участь у її вихованні, заборгованості по сплаті аліментів у нього немає. Їй відомо про конфлікти між сторонами, про встановлені приписи, однак з якого це приводу, вона не знає. Наголосила. що відповідач часто (до виїзду за кордон) приходив до неї з дитиною, яка його називала не інакше як "таточко", дуже була задоволена від того, що проводить час із батьком та не боялась його.

Допитана в судовому засіданні 17.05.2023 року в якості свідка ОСОБА_5 , яка була приведена до присяги, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, показала, що відповідач є її братом. Ій відомо, що після розлучення сторін, між ними почалися конфлікти та маніпулювання дитиною. Все це сталось через те, що позивач не хотіла давати відповідачу дитину для проведення спільного часу. Наголосила, що між її братом та його дочкою ОСОБА_5 прекрасні відносини, дитина його любить, однак вона говорила, що її до тата не впускають, не дозволяють бачитися з татом. Коли дитина була у них, то відповідач завжди їй щось купував. Навіть на даний час у них дома лежать для ОСОБА_5 від нього подарунки, однак вони їх не можуть для неї передати. Щодо відносин між сторонами, то зазначила, що їй відомо про те, що між ними часто виникали конфлікти, однак хто їх провокував, ій не відомо, однак на її думку, що вони були з приводу того, що дитині не дозволяли бачитись з батьком.

Допитана в судовому засіданні 17.05.2023 року в якості свідка ОСОБА_11 , яка була приведена до присяги, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, показала, що відповідач є її знайомим. Останній раз вона його бачила в травні 2022 року. До цього часто зутрічалися, оскільки її хлопець товаришує з ОСОБА_4 . Так, вперше вона бачила дочку відповідача на новий 2021 рік, який вони всі разом зустрічали. Вона бачила, що між батьком і дитиною були дуже добрі відносини, дитина горнулась до нього. Однак, вона одночасно і знала про неприязні відносини між батьками дитини та про те, що позивач забороняла відповідачу бачитись з дочкою від чого він дуже страждав. Їй відомо, що на даний час ОСОБА_4 перебуває за кордоном за станом здоровя.

На виконання вимог ч.1, 2 ст.171 СК України в судовому засіданні була вислухана 25.05.2023 року малолітня дитина - ОСОБА_5 , у присутності спеціаліста - ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснила, що проживає разом із мамою, яка їй у всьому допомагає. Тата вона не любить, оскільки він 1 вересня побив її маму у неї на очах і, на її думку, був не правий. Бачитися вона з ним не бажає, не бере слухавку коли він телефонує і старається забути моменти, які нагадують про нього.

Допитаний в судовому засіданні 29.06.2023 року в якості свідка ОСОБА_13 , який був приведений до присяги, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, показав, що відповідач є його знайомим більш ніж 7-ми років. Разом з його дочкою бачив їху серпні 2022 року. Між відповідачем та його дочкою ОСОБА_5 були добрі стосунки, вони разом проводили час, каталися на велосипеді, дитина була задоволена. З слів відповідача, він завджди їй купляв усе, що вона забажала. На даний час ОСОБА_4 перебуває за кордоном, однак вони часто спілкуються, він згадує про дочку, говорить, що скучає за нею.

У судовому засіданні були досліджені усі наявні в матеріалах справи докази.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.33) вбачається, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач та відповідач по справі.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав (який не зареєстрований - відсутній вихідний номер; а.с. 184-185) вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний висновок затверджений рішенням № 6 від 13.04.2023 року, що вбачається з такого в матеріалах справи (а.с.186).

З фотографій долучених представником відповідача до заяви від 28.03.2023 року (а.с.166-175), видно, що такі зроблені не в один день та різні пори року. На них зафіксовано відповідача з дитиною. Дитина на кожній з фотографій усміхнена, та усім своїм виглядом показує, що любить батька та задоволена від проведення спільного часу з ним.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно зі ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Мотивуючи необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини позивач вказує, що має місце факт спричинення відповідачем їй психологічного та фізичного насильства щодо неї, а не дитини. Жодних ухилень ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків по вихованню та належному утримуванню дитини, який без поважних причин тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема щодо не забезпечення її, несплати аліментів на утримання дитини, не відвідування дитини - позивач суду не надала та жодними доказами не підтвердила.

Відповідно до п.1, 3, 8 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866

«Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 р. № 800) комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток. До участі в засіданнях комісії обов`язково запрошуються повнолітні особи, стосовно яких приймається рішення або складається висновок органу опіки та піклування. Ці особи повинні бути належним чином повідомлені про час та місце проведення засідання. У разі неявки таких осіб на засідання та неповідомлення про поважні причини відсутності рішення або висновок можуть бути прийняті без їх участі на наступному засіданні комісії, про час та місце проведення якого такі особи повинні бути попередженні письмово.

Як вбачається із Висновку, засідання комісії, під час якого було дано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, було проведено без участі останнього, однак достатніх на належних доказів того, що він запрошувався до участі в цьому засіданні, а також попереджувався письмово про проведення такого засідання щодо нього суду не надано. Навпаки у такому зазначено, проте, що ОСОБА_4 "виїхав в Республіку Польща, де проживає по даний час." (абзац 2 висновку а.с.184), що підтверджує те, що висновок виносився у відсутності відповідача.

Також не вказано про повідомлення ОСОБА_4 про проведення засідання комісії і у самому висновку про позбавлення його батьківських прав.

Відтак, висновок органу опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його дочки ОСОБА_5 , 2016 року народження є таким, що поданий з порушенням вимог законодавства щодо порядку проведення засідань з питань позбавлення осіб батьківських прав.

Судом встановлено, що у Висновку не було з`ясовано наявності вини у діях ОСОБА_4 , а також того, чи можливо змінити його поведінку у кращу сторону, а прийнято такий лише на підставі документів та пояснень поданих позивачем. Тому суд приходить до переконання, що Висновок є недостатньо обгрунтованим.

Тому суд приходить до переконання, що Висновок суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Беручи до уваги, що Висновок є недостатньо обгрунтованим та суперечить інтересам дитини, керуючись ч.6 ст.19 СК України, суд не погоджується з Висновком.

Притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не може свідчити про його подальше небажання виконувати його батьківські обов`язки щодо доньки ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_4 у відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що бажає брати участь у вихованні та житті дитини, піклуватися про неї і виявляти до дитини турботу, а зазначене у позові позивачкою не є підставою позбавляти його батьківських прав.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 761/10887/17, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Дослідивши докази у справі та взявши до уваги поведінку ОСОБА_4 , його бажання спілкуватися з дитиною та здійснювати щодо неї свої батьківські права та обов`язки, суд дійшов висновку про те, що відповідач має намір приймати участь у житті дитини, займатись її розвитком, утримувати її, інших підстав, визначених ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав відповідача судом не встановлено, тому недоцільним є застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

За таких обставин в задоволенні позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо йогго малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потрібно відмовити.

В задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача судового збору в користь позивача сплачених нею при зверненні з позовною заявою до суду також слід відмовити, у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин в задоволенні позову потрібно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У позовній вимозі ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 13.03.2019 року, орган, що видав 4628; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

У стягненні з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 13.03.2019 року, орган, що видав 4628; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 01.09.2015 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., який був сплачений позивачем при зверненні в суд з позовом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 07.07.2023 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.