Справа №705/4950/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
при секретарі судового засідання Романовій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та стягнення на утримання дітей аліментів, в обґрунтування зазначивши наступне.
26 травня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, у якому у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання, через різність поглядів на виховання дітей та сімейні стосунки, є неможливим, як і неможливе поновлення сім`ї.
Проживаючи у його будинку в АДРЕСА_1 , який він залишив після фактичного розлучення для її проживання з дітьми, відповідач розвела в присутності дітей притон, де вживала зі спільниками алкоголь та наркотики, з такого приводу він неодноразово викликав поліцію, як на лінію «102», так і повідомляв дільничного інспектора, також відповідач, маючи намір здобути кошти на наркотики та алкоголь, продала майже всі предмети домашнього вжитку, всі металеві речі в дворі, зокрема, і металеві ворота, хвіртку, також отримувала швидко займи, які не повернула. Всі сплачені аліменти ним на дітей відповідач також не використовувала для дітей, а виключно на свої власні потреби, через що він також окремо возив дітям продукти харчування та одяг, сплачував комунальні платежі. Певний час, влітку 2019 року, відповідач забрала з місця проживання їх спільних дітей в м. Київ, де жебракувала спільно з ними, використовуючи дітей для отримання пожертв поблизу місць скупчення людей. З цього приводу, навіть, був репортаж в телепрограмі «Надзвичайні новини» та ІСТV, тому у вересні 2019 року він вимушений був розшукати відповідача та забрав дітей за допомогою органу опіки та піклування, до місця їх постійного проживання в м. Умань.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року, яке набрало законної сили, було розірвано шлюб з відповідачем та визначено місце проживання дітей з ним, їх батьком.

Він забрав дітей, облаштував їм проживання та навчання, створив належні побутові умови. Позивач більше року жодного разу не поцікавилася умовами проживання дітей та не намагалася з ними поспілкуватися навіть по телефону. На цей час діти відповідно влаштовані в школу та дитячий садок та знаходяться на повному його утриманні.

Відповідач через свій наднизький соціальний стан, наркоманію та жебракування, не може фізично утримувати дітей, не має житла та надала свою згоду на його виховання дітей в м. Умані.

Оскільки відповідач від виконання покладених на неї обов`язків матері, не цікавиться життям власних дітей, їх духовним та культурним розвитком, проявляє байдужість та черствість до власних дітей і таке ї відношення може вплинути на їх долю в майбутньому стало питання про позбавлення її батьківських прав.

Крім того, у зв`язку з тим, що діти, як за рішенням суду, так і фактично проживають з ним, він вимушений поставити перед судом питання щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання дітей.

Просить суд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 , позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 24 листопада 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, в підготовчому засіданні представник Декарчук О.С. позовні вимоги підтримав, вважає, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітніх дітей та стягнення з неї на їх користь аліментів відповідатиме інтересам дітей.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи у її відсутність, на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, врахувавши позицію позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Діти ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають разом з батьком ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої головою квартального комітету № 14 при виконкомі Уманської міської ради, 28.01.2021 за № 4. У вказаній довідці також зазначено про те, що діти проживають за вказаною адресою без реєстрації та знаходяться на утриманні батька.

Мати дітей ОСОБА_2 22.11.2019 року добровільно передала своїх дітей на утримання та виховання чоловікові ОСОБА_1 , про що написала відповідну розписку.

У відповідності до висновку служби у справах дітей Уманської міської ради про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , службою у справах дітей Уманської міської ради на виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, служба у справах дітей не заперечує проти проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_1 .

Також службою у справах дітей Уманської міської ради 07.10.2020 року було складено висновок, у відповідності до якого встановлено, що ОСОБА_1 , 1974 року народження, з 26.05.2012 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , 1991 року народження. Від спільного шлюбу вони мають дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Останнім часом у вказаних громадян сімейне життя не склалося, тому вони проживають окремо.

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_1 . В ході бесіди з дітьми встановлено, що вони люблять батька та хочуть проживати з ним. Мати дітей, ОСОБА_2 , не заперечує щоб батько проживав з дітьми та займався їхнім вихованням, утриманням, навчанням.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, наданою Уманською загальноосвітньою школою № 5 вказано, що батько піклується про дітей, займається їхнім вихованням, навчанням, утриманням, забезпечує всім необхідним для їх нормального розвитку. Діти мають окреме місце для проживання та відпочинку.

Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги те, що жоден з батьків не звертався до органу опіки та піклування, до розгляду спору в суді, враховуючи вимоги чинного законодавства, захищаючи права та інтереси дітей, служба у справах дітей вважає за доцільне проживання дітей з батьком.

Згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року, яке набрало законної сили 28.12.2020 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.05.2012 року, розірваний.

Цим же рішенням визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Вказаним рішенням взято до уваги висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.11.2020 року, які вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з батьком ОСОБА_1 , оскільки мати дітей в їх утриманні та вихованні участі не приймає.

Актом обстеження умов, складеним 25 лютого 2021 року комісією працівників Уманської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 ім. В.І.Чуйкова, встановлено, щодо умов проживання учениць вказаного навчального закладу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , встановлено, що діти проживають разом з батьком у належних умовах, батько дітей з любов`ю та турботою ставиться до дітей, піклується про їх здоров`я, харчування та духовний розвиток.

17.03.2021 року органом опіки та піклування Уманської міської ради складено висновок щодо порушення клопотання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . У відповідності до цього висновку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , має малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Діти проживають разом із батьком ОСОБА_1 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, визначено місце проживання дітей з батьком за місцем його реєстрації або проживання.

ОСОБА_2 з дітьми не проживає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не бере участі у вихованні, навчанні й утриманні дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний і духовний розвиток. Малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пояснили, що мати ОСОБА_2 з ними не проживає, не підтримує родинні стосунки. Дівчатка виявили бажання і надалі проживати з батьком, який дбає та турбується про них. Всі обов`язки щодо проживання, навчання та матеріального забезпечення малолітніх взяв на себе батько ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.164 СК України, з метою соціального захисту дітей, орган опіки та піклування Уманської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дітей.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц.

Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку.

В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні.

Викладені вище факти свідчать про те, що відповідач не бажає приділяти своїм неповнолітнім дітям увагу, спілкуватися з ними, брати участь в їх вихованні, тобто можна стверджувати, що вона свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками.

При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі необхідно враховувати наступне: інтересам дітей найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини.

Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», а також практики Європейського суду з прав людини, суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей.

У зв`язку із зазначеним, а також врахувавши позицію відповідача та інші встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок своєї винної поведінки дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своїх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що вказує на порушення прав дітей, а тому суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і таке рішення буде відповідати інтересам дітей, сприятиме їх розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно приписів частин 2 та 3 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Також судом враховується, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Судом встановлено, що спільні діти сторін по справі проживають разом з позивачем, який фактично несе витрати на утримання дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач також повинна нести періодичні витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , для забезпечення належного розвитку та умов їх проживання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Враховуючи вимоги щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність встановлення розміру стягуваних аліментів - 1/3 частка усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, судовий збір в сумі 1816 гривень 00 копійок (908 гривень 00 копійок за позову вимогу щодо позбавлення відповідача батьківських прав та 908 гривень 00 копійок щодо стягнення з відповідача аліментів), у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (рнокпп НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.11.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Р. В. Піньковський