Справа № 161/7749/23
Провадження № 2/161/2439/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 липня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Коржик Н.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

15.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 04.01.2023 року в м. Луцьку по вул. Загородня, 4, ОСОБА_2 керуючи автомобілем VOLVO V50, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, пошкодив автомобіль PORSCHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності. Вина відповідача у ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2023 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахованою не була. З метою оцінки завданих збитків, вона звернулася до СОД - ФОП ОСОБА_3 , та у зв`язку з чим останнім було підготовленого звіт № 23/4468 про оцінку транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 станом на 16.01.2023 року. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку: ринкова вартість КТЗ до ДТП було визначено в розмірі 1195205,05 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ 317954,73 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіціенту фізичного зносу 113369,59 грн. За підготовку даного висновку нею було сплачено 2500 грн. Вказує, що внаслідок ДТП, окрім матеріальної, їй також завдано моральну шкоду, оскільки вона проживає за межами м. Луцька, а тому досить залежна від свого транспортного засобу. Однак, через неправомірні дії відповідача вона була позбавлена можливості повноцінно продовжувати своє звичне повсякденне життя, що негативно відображалося на її побуті. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 113369,59 грн. завданої матеріальної шкоди,, 5000 грн. моральної шкоди, 2500 грн. за підготовку звіту про оцінку майна, а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі. Також, щодо постановлення заочного рішення він не заперечував. Додатково зазначив, що стороною позивача у встановлений законодавством процесуальний строк буде подано до суду докази на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та в належний спосіб, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про отримання ним електронної судової повістки (а.с. 28, 37), клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

З огляду на вищевказані обставини та з урахуванням положення ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення у справі.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.01.2023 року о 18:46, в м. Луцьку по вул. Загородня, 4, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем VOLVO V50, д.н.з. НОМЕР_1 , під час об`їзду припаркованого автомобіля PORSCHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення із даним транспортним засобом. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 21.03.2023 року та є чинною (а.с. 6).

Із наведеного слідує, що дії відповідача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням автомобілю PORSCHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 , механічних ушкоджень.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником пошкодженого транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 , є позивач у справі - ОСОБА_1 (а.с. 5).

Судом також встановлено, що на момент розглядуваної автопригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахованою не була, а тому останній, відповідно до положень ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є єдиною відповідальною особою, яка повинна відповідати за шкоду, завдану позивачці у ДТП, яка сталася 04.01.2023 року о 18:46, в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З метою оцінки завданих збитків, позивач ОСОБА_1 звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , котрий провів огляд пошкодженого транспортного засобу та за його наслідком підготував звіт № 23/4468 про оцінку транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 16.01.2023 року.

Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку до звіту №23/4468 про оцінку транспортного засобу, ринкова вартість транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 до ДТП становила 1195205,05 грн.; вартість відновлювального ремонту даного КТЗ становить 317954,73 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіціенту фізичного зносу складає 113369,59 грн. (а.с. 7-18).

За підготовку звіту № 23/4468 про оцінку транспортного засобу позивачкою було сплачено на користь суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 2500 грн. (а.с. 19-20).

Суд вважає, що висновок про вартість матеріального збитку до звіту №23/4468 від 16.01.2023 року є належним, допустимим та достатнім доказом у справі, який відповідачем належними та допустимими доказами спростований не був.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 113369,59 грн. завданої матеріальної шкоди та 2500 грн. за підготовку звіту про оцінку майна є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003).

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_2 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивачки ОСОБА_1 та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні моральних стражданнях у зв`язку з пошкодженням належного їй майна є причинно-слідчий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу моральних страждань, що були викликані погіршенням технічного і естетичного стану її транспортного засобу, виникненням побутових незручностей, пов`язаних із неможливістю експлуатації належного їй майна, необхідністю прикладення психологічних, часових та матеріальних затрат для відновлення свого порушеного права.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості забезпечення здійснення права володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на її користь 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі.

Також, з огляду на положення ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 1183,69 грн.

На підставі ст. ст. 16, 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП 113369 грн. 59 коп., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього 118369 (сто вісімнадцять тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 59 коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 1183 грн. 69 коп., по оплаті звіту про оцінку транспортного засобу в сумі 2500 грн., а всього 3683 (три тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 69 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складений 14 липня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська