Справа № 466/7708/22
Провадження № 2-п/466/25/23
У Х В А Л А

судового засідання

26 квітня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 466/7708/22,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_1 від 21.02.2023 про перегляд заочного рішення від 25.01.2023 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.01.2023 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 663511 /шістсот шістдесят три тисячі п`ятсот одинадцять/ доларів США 00 центів, 9000 /дев`ять тисяч п`ятсот/ гривень 00 коп. витрат на правову допомогу, 12901 /дванадцять тисяч дев`ятсот одну/ гривню 20 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 4853,63 доларів США суд відмовив.

28.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить суд скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.01.2023 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначає, що 20.02.2023 відповідачу стало відомо про рішення суду від 25.01.2023. Вказує на те, що йому не було відомо про розгляд справи, оскільки суд його не повідомляв. Вказує на те, що він був позбавлений права на подання відзиву на позовну заяву. Вказує на те, що позивач йому знайомий, проте жодної розписки він не підписував. Просить скасувати заочне рішення.

Ухвалою від 21.03.2023 суд прийняв до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та призначив судове засідання.

04.04.2023 адвокат Дідик О.Л. в інтересах ОСОБА_2 подала письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. Вказує на те, що сторона позивача надала суду оригінал розписки від 31.05.2022 з зазначення прізвища ім`я по батькові, паспорті дані ОСОБА_1 і така ним же підписана. Борг до вказаної дати ним не повернутий, а тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. Окрім цього в матеріалах справи містяться підтвердження належного повідомлення про розгляд справи в суді, доказів про поважність причин неприбуття до суду при зверненні з заявою про перегляд заочного рішення ним подано не було. Просить заяву залити без задоволення.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання ним подано не було.

У судове засідання представник ОСОБА_2 адвокат Дідик О.Л., яка діє на підставі ордеру серії ВС№1162690 від 28.09.2022 не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить заяву залишити без задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях на заяву.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали цивільної справи 466/7708/22, заяви про скасування заочного рішення, суд приходить такого.

Згідност.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Водночас ч.1 ст.288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідач у заяві покликається на те, що він не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, а тому позбавлений права на подання відзиву на позовну заяву.

Дане твердження спростовується матеріалами цивільної справи, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи /арк.спр.64/.

Окрім цього, суд зауважує, що при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного ОСОБА_1 вказує адресу: АДРЕСА_1 , за якою суд його повідомляв при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Іншої адреси для належного повідомлення ним зазначено не було. Однак, суд скеровував на вказану на адресу повідомлення про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду і повернулися рекомендовані повідомлення на адресу суду з зазначенням, що за даною адресою особа не проживає. Номер телефону, який вказує у заяві відключений.

На переконання суду, сам по собі факт неприбуття відповідача в судове засідання не дає підстав для скасування заочного рішення.

Доводи відповідача на те, що він не зміг реалізувати свої права згідно ЦПК України, а при ухваленні заочного рішення суд обмежився лише доказами позивача, є безпідставними, оскільки при розгляді заяви про перегляд заочного рішення заявником також не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи і можливості прийняття іншого рішення по справі.

Крім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить висновку, що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення.

Також суд приходить висновку, що обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження з винесеним рішенням по суті.

У відповідність до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 від 21.03.2023 про перегляд заочного рішення від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Керуючись ст. 247, 287, 288 ЦПК України, суд, -

постановив:

заяву ОСОБА_1 від 21.03.2023 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повний текст ухвали виготовлений 26.04.2023.

Суддя: П. С. Невойт