Справа № 740/840/22
Провадження № 2/740/70/23
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ніжинський РВП ГУ НП в Чернігівській області, про звільнення майна з-під арешту,

установив:

У лютому 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (перейменовано в АТ «Сенс Банк») звернувся до суду з указаним позовом про звільнення з-під арешту майна, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою слідчого б/н від 12.04.2012 Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.07.2008 ОСОБА_1 та АКБ СР «Укрсоцбанк» уклали договір кредиту № 935/8-215, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 71 000 доларів США. На забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним договором кредиту АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір, в іпотеку передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Постановою слідчого Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області б/н від 12.04.2012 накладено арешт на вказану квартиру. Арешт указаної квартири порушує право позивача як іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду з 05 травня 2022 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21 червня 2022 року 09-00 год., яке в подальшому неодноразово відкладалося, востаннє на 09 грудня 2022 року 09-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 січня 2023 року 09-00 год., який у подальшому неодноразово відкладався, востаннє на 13 квітня 2023 року 14-00 год.

У судове засідання сторони не з`явилися.

У справі міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач не з`явився в судове засідання. До суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. Відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав.

З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 01 липня 2008 року АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 935/8-215, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 71 000 доларів США.

01.07.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно з яким на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, останній передав в іпотеку банку належне на праві власності майно квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 16 21). Указаний договір посвідчено приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кізуб Т. Є., зареєстровано в реєстрі за № 2015.

Відповідно до іпотечного договору від 01 липня 2008 року у ст. 4 (звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації), зокрема в п. 4.5 зазначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечення іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Ніжинською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови слідчого Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області про накладення арешту на майно б/н 12.04.2012, 13 квітня 2012 року внесено запис про обтяження № 12398563 (а. с. 24).

Унаслідок реорганізації шляхом приєднання з 15 жовтня 2019 року правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АКБ СК «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк».

Протоколом позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 12.08.2022 № 2/2022 змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначено у ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ч. 5-7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, установленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

Статтею 44 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених норм права випливає, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/7842/16 (провадження № 61-20640св18), від 19 листопада 2019 року у справі № 137/2080/18-ц (провадження № 61-13492св19) та від 30 червня 2021 року у справі № 337/800/19 (провадження № 61-4592св20), від 05 жовтня 2022 року в справі № 335/92/20 (провадження № 61-11049св21).

Ураховуючи положення ст. 16, 572, 589 ЦК України, а також ст. 1, 3, 5 Закону України «Про іпотеку», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше ніж накладення арешту, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 283 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ніжинський РВП ГУ НП в Чернігівській області, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , накладеного постановою слідчого Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області від 12.04.2012 б/н, запис про обтяження 12398563.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь АТ «Сенс Банк» (; м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2393 (дві тисячі триста дев`яносто три) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення складене і підписане 24 квітня 2023 року.

Суддя І. М. Шевченко