Справа № 720/1728/21
Провадження № 2/720/105/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

при секретарі Лупу Д.В.,

за участі:

представника позивача Вівчар А.Г. ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Вівчар Аурел Георгійович до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання батька, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат - Вівчар А.Г. звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання батька до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , посилаючись на те, що відповідачі є дітьми позивача, який є особою похилого віку, інвалідом 2 групи і потребує матеріальної допомоги, оскільки отримана ним пенсія в розмірі 1769 гривень не вистачає для покриття позивачем своїх потреб, а тому просив стягнути з них на його користь аліменти з кожного по 600 гривень довічно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав із викладених у відзиві підстав та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є батьком повнолітніх відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що підтверджується повторними свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (а.с. 8-10).

Позивач є непрацездатним, оскільки є особою пенсійного віку та інвалідом другої групи загальної захворюваності, що підтверджується до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 11).

Сторони проживають окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Указане положення знайшло своє відображення, зокрема, у ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка передбачає, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними й потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов: Походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); Непрацездатність матері, батька; Потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

При цьому варто відзначити, що обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, на що посилається представник відповідачів у своєму відзиві (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц), хоча цей чинник ураховується при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України.

Таким чином, однією із обов`язкових умов для зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є потреба останніх в матеріальній допомозі.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, дивідендів, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Одночасно, враховуються матеріальні витрати батьків. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 676/5118/16-ц) .

Також, у сукупності із іншими доказами слід врахувати чи забезпечують заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи батьків їх прожитковий мінімум, встановлений законом (постанови Верховного Суду у справах № 212/1055/18-ц від 05 вересня 2019 року, № 233/4252/18 від 26 лютого 2020 року).

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У даній справі позивач як підставу для задоволення позову зазначив, що отриманій ним пенсії в розмірі 1769 гривень не вистачає для покриття позивачем своїх потреб.

Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили вказані витрати, а його представник в судовому засіданні зазначив, що таких доказів немає.

Також, судом з`ясовано, що окрім пенсії позивач володіє земельними ділянками для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва та прийняв спадщину після смерті свого брата - ОСОБА_8 .

Таким чином, суду не було надано доказів на підтвердження факту потреби матеріальної допомоги позивачем, що виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та обов`язку відповідачів утримувати свого непрацездатного батька.

Слід зазначити, що у своєму відзиві представник відповідачів посилається на звільнення відповідачів від обов`язку утримувати батька на підставі ст. 204 СК України у зв`язку із тим, що він ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

В той же час, виходячи із змісту ст. 204 СК України суд може звільнити дітей від утримання свого батька, коли у них виникне такий обов`язок, тобто коли батько доведе факт потреби матеріальної допомоги як того вимагає положення ст. 202 СК України.

У даній справі такий факт не доведений належними та допустимими доказами, тому суд не може звільнити дітей від обов`язку утримувати свого батька, оскільки у них не виник такий обов`язок в поряду ст. 202 СК України за недоведеністю факту потреби матеріальної допомоги (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 400/1621/16-ц).

Зважаючи на те, що позивач не довів факт потреби матеріальної допомоги належними та допустимими доказами, що виключає обов`язок відповідачів утримувати свого непрацездатного батька, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у позові за безпідставністю.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 202, 204 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Вівчар Аурел Георгійович до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І.В. Оленчук