Справа № 303/5730/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Джуги С. Д., Собослоя Г. Г.,

з участю секретаря судового засідання Гусоньки З. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Костем В. В.,

у с т а н о в и в:

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (далі - АТ «Закарпатгаз», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Позов обґрунтовано тим, що на виконання вимог статей 12, 40 Закону «Про ринок природного газу», постановою НКРЕКН від 30.09.2015 затверджено типовий договір розподілу природного газу, який є публічним та регламентує порядок і умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей договір є договором приєднання, що укладається на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовим) до договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до вказаного договору, та/або сплати рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Так, за умовами договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пункт 2.1. договору).

Зазначало товариство, що відповідачка ОСОБА_1 має статус споживачки і фактом її приєднання як побутового споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують її бажання укласти цей договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості по АДРЕСА_1 , про що свідчить щомісячна зміна показників лічильника в сторону збільшення, оплата за спожитий природний газ, що документально підтверджено фінансовим станом абонента. Отже, за цим договором відповідачка зобов`язана виконувати його умови та нести передбачену законом відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків (розділ VIII Договору).

Указувало і на те, що пунктом 5.2 договору сторони погодили, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

При цьому пунктом 1 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ визначено, що розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надаються оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ обумовлено: «річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік», що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу».

АТ «Закарпатгаз» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало боржниці-відповідачці ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу. Однак вона не виконала взяті на себе зобов`язання та не сплатила заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по червень 2021 року, а відтак розрахована до сплати вартість природного газу, яку вона має сплатити оператору ГРМ АТ «Закарпатгаз», становить 6 327,41 гривень.

Посилаючись на наведені вище обставини товариство просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 6 327,41 грн, а також 2 270 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2021 року цей позов АТ «Закарпатгаз» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Закарпатгаз» 6 327,41 грн заборгованості за наданні послуги з розподілу природного газу, а також 2 270 грн у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду відповідачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом навмисно не розглянуто її заперечення на позов та подані нею докази, а також безпідставно залишено без розгляду її заяву про відвід головуючого судді у справі.

Зазначала, що позовна заява підписана нібито представницею АТ «Закарпатгаз» - адвокаткою Романовою О.О., однак голова правління АТ «Закарпатгаз» Шатило В.М. не уповноважений був видавати Романовій О.О. довіреність на представлення від імені товариства інтересів у судах. При цьому відповідь на безкоштовний запит із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, без дати формування, не є витягом або випискою з такого реєстру та не є допустимим доказом на підтвердження юридичної особи, а відтак особа позивача допустимими доказами не підтверджена і повноваження голови правління Шатила В.М. не встановлені.

Стверджувала, що позивач не надав доказів про користування ним на законних підставах із дозволу власника газовими мережами у м. Мукачеві, оскільки рішенням Мукачівської міської ради за № 614 від 04.04.2017 газові мережі було повернуто територіальній громаді м. Мукачева. Також у матеріалах справи немає відповідної ліцензії на здійснення позивачем цієї діяльності.

Наголошувала і на тому, що станом на 03.01.2021 стороною типового договору розподілу природного газу з нею було ПАТ «Закарпатгаз», а позов до неї подано іншою юридичною особою АТ «ОГС «Закарпатгаз». Отже, позов пред`явлено неналежним позивачем до неналежного відповідача.

До того ж їй так і не було надано як споживачу інформацію про структуру тарифу, а постанови НКРЕКП № 3021 від 24.12.2019, № 1159 від 24.06.2020, № 2270 від 30.12.2020, № 124 від 30.01.2021 про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Закарпатгаз» не були зареєстровані в Мін`юсті, щоб набули чинності, як того вимагає ст. 117 Конституції України й Указ Президента України за № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», а відтак застосуванню не підлягають, оскаржувати їх немає потреби та вказаний у них тариф не є обов`язковим для споживача, який із ним не згоден.

Звертала увагу і на те, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не відповідає ДСТУ 4163:2020, а тому не є допустимим доказом. Наявність заборгованості по договору повинна підтверджуватися первинними документами чи бухгалтерською довідкою, а не приблизним розрахунком менеджера з продажів для власних потреб.

З огляду на наведені вище обставини просила оскаржене рішення суду скасувати та у задоволені цього позову АТ «Закарпатгаз» відмовити. Водночас просила поновити їй строк на апеляційне оскарження цього рішення суду як пропущеного з поважних причин.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року, зокрема поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 позивач АТ «Закарпатгаз» посилався на її безпідставність і надуманість, просив таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.

У судовому засіданні представник позивача АТ «Закарпатгаз» - адвокат Федоричко М.М. щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив із підстав наведених у відзиві на неї, просив таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване - без змін.

Апелянтка - відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася вкотре, хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, а відтак її неявка, на переконання колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відповідь на запит суду Центру надання адміністративних послуг Мукачівської міської ради від 28.07.2021 за № 19501/01-40 (а.с.24).

За цією ж адресою ОСОБА_1 як абоненту відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та з даних фінансового стану видно про споживання ОСОБА_1 природного газу, а також наявність у неї за період з січня 2020 року по червень 2021 року заборгованості у розмірі 6 327,41 гривень (а.с.16).

Також відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості ОСОБА_1 за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по липень 2021 року становить 6 327,41 гривень (а.с.17).

Отже, відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуг із постачання природного газу, які надаються їй АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» за адресою: АДРЕСА_1 та вона приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу, оскільки споживала природний газ та, відповідно, є відповідальною особою за збитки, завдані несплатою за користування наданими послугами.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.

01 грудня 2015 року набрала чинність постанова НКРЕКП № 2498 «Про затвердження типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до пункту 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Положення Типового договору розподілу природного газу також кореспондуються з пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, де вказано, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Установивши, що оператором газорозподільної системи на території Закарпатської області на підставі відповідної ліцензії (а.с.130-132) є позивач АТ «Закарпатгаз», а відповідачка ОСОБА_1 є споживачкою послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , якій присвоєно номер особового рахунку № НОМЕР_1 , фактично споживає природний газ та частково сплатила його вартість у спірному періоді у квітні і травні 2020 року в розмірі, відповідно, 1 019,69 грн і 339,89 грн (а.с.16), а відтак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.

Апеляційний суд уважає, що місцевий суд правильно виходив із того, що акцептування відповідачкою договору про розподіл природного газу, а отже, і факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов зазначеного договору відбулось шляхом учинення нею дій, зокрема, щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживачки-відповідачки, та частковою оплатою нею вартості спожитого природного газу.

Відповідачка отримувала послуги з постачання природного газу, частково сплачувала їх та відповідно отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак систематично не сплачувала вартість отриманих нею послуг, унаслідок чого утворилася заборгованість перед АТ «Закарпатгаз», яке є оператором газорозподільної системи на території Закарпатської області, у розмірі 6 327,41 гривень.

Розрахунок указаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Закарпатгаз» за період з 01 січня 2020 року до червня 2021 року, відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, установлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Закарпатгаз» у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачкою природного газу.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що голова правління АТ «Закарпатгаз» Шатило В.М. не уповноважений був видавати Романовій О.О. довіреність на представлення від імені товариства інтересів у судах та що інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є допустимим доказом на підтвердження юридичної особи, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наявна у матеріалах справи інформація про юридичну особу, її керівника (а.с.18) є належним доказом і це також узгоджується зі загальнодоступною інформацією на сайті opendatabot.ua, де директором АТ «Закарпатгаз» є Шатило В.М. , який управі вчиняти дії від імені цієї юридичної особи, в тому числі підписувати договори тощо.

Надуманим є і довід апелянтки про те, що позивач не має відповідної ліцензії на здійснення даної діяльності по розподілу природного газу, оскільки таке спростовується постановою НКРЕКП від 29.06.2017 за № 843 (а.с.132).

Довід апеляційної скарги, що стороною типового договору розподілу природного газу з ОСОБА_1 була інша юридична особа ПАТ «Закарпатгаз», а відтак позов до неї пред`явлено неналежним позивачем, тобто іншою юридичною особою АТ «ОГС «Закарпатгаз», є голослівним, оскільки як убачається зі загальнодоступної інформації на сайті opendatabot.ua, то 03.06.2019 було змінено лише назву Публічного АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» на АТ «Закарпатгаз», та відповідно до раніше діючої ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» та ч. 2 ст. 6 діючого Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Необґрунтованим є і твердження апелянтки про те, що постанови НКРЕКП № 3021 від 24.12.2019, № 1159 від 24.06.2020, № 2270 від 30.12.2020, № 124 від 30.01.2021 про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Закарпатгаз» не були зареєстровані в Мін`юсті, щоб набули чинності, як того вимагає ст. 117 Конституції України й Указ Президента України за № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», а відтак вони застосуванню не підлягають і вказаний у них тариф не є обов`язковим для споживача, оскільки ч. 6 ст. 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження. Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Мін`юстом рішень НКРЕКП, що повністю нівелює посилання апелянтки про необхідність такої державної реєстрації рішень НКРЕКП. При цьому відповідно до ч. 9 ст. 14 цього ж Закону рішення регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, як у даному випадку позивачем АТ «Закарпатгаз».

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 липня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді