ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року

справа № 705/1087/20
провадження № 22-ц/821/995/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

секретаря - Сергун Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відмову щодо відводу старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Умані Кравченко М. В. від 06 березня 2023 року, у складі головуючого судді Єщенка О. І.,

в с т а н о в и в :

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду зі скаргою на постанову про відмову щодо відводу старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Умані Кравченко М. В. від 06 березня 2023 року.

Мотивація поданої скарги зводиться до того, що старший державний виконавець Кравченко М. В., об`єднавшись з представником Міжнародного благодійного фонду ім. Рабі Нахмана Томасєвич О. О. (стягувач), розпочала виконавче провадження № НОМЕР_1 від 19 травня 2021 року за виконавчим листом № 705/1087/21, який не відповідав судовому і вів до неможливості проведення будь-яких виконавчих дій.

На основі ухвали Верховного Суду від 01 червня 2021 року по справі № 705/1087/20 Кравченко М. В. неправомірно зупинила провадження відкрите по невідповідному виконавчому листу № 705/1087/21.

Скаржник вказує, що, на його думку, порушені базові положення ст. ст. 4, 18, 19, 26, 34, 37 Закону України «Про виконавче провадження». Додатково порушені встановлені законом строки розгляду його заяв, порядок самовідводу, арешт майна, та інше. Ці складові у сукупності є підставою для визнання виконавчого провадження неправдивим, а дії Кравченко М. В. злочинними.

У постанові від 06 березня 2022 року наявні вагомі докази які ігноруються, тому він звернувся до суду із скаргою.

За наведеним мотивів поданої скарги, ОСОБА_1 просив суд: скасувати постанову ВДВС у м. Умані від 06 березня 2023 про відмову щодо відводу старшого державного виконавця Кравченко М. В.; визнати виконавчий лист № 705/1087/21 неправдивим; визнати виконавче провадження № НОМЕР_1 від 19 травня 2021 року неправдивим; вирішити питання про поворот виконання за виконавчим листом № 705/1087/21; постановити окрему ухвалу про ознаки кримінального злочину в діях Кравченко М. В. ; судовий збір стягнути з ДВС незалежно від рішення суду з держбюджету.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відвід від 06 березня 2023 року.

Ухвала мотивована тим, що підстави для відводу державного виконавця чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження», водночас обставин, які могли б слугувати підставою для відводу старшого державного виконавця Кравченко М. В., у судовому засіданні встановлено не було, питання про відвід державного виконавця вирішено начальником відділу відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга в частині скасування постанови ВДВС у м. Умані від 06 березня 2023 року про відмову щодо відводу старшого державного виконавця Кравченко М. В. задоволенню не підлягає.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 705/1087/21 неправдивим, виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 19 травня 2021 року неправдивим та вирішення питання про поворот виконання за виконавчим листом № 705/1087/21, суд зазначив що за результатами розгляду скарги, відповідно до ЦПК України, не передбачено визнання виконавчих листів та виконавчих проваджень неправдивими та не передбачено вирішення питання про поворот виконання за виконавчими листами, а тому скарга в цій частині задоволенню також не підлягає.

Вимога скарги щодо постановлення окремої ухвали суду з підстав наявних ознак злочину в діях Кравченко М. В. також не підлягала до задоволення судом з огляду на ту обставину, що у задоволенні скарги на постанову про відмову щодо відводу державного виконавця Кравченко М. В. було відмовлено, крім того матеріали справи не містили доказів які б вказували на вчинення останньою кримінального правопорушення, та давали підстави для постановлення відносно неї окремої ухвали в контексті норм ст. 262 ЦПК України.

Враховуючи відмову у задоволенні скарги на постанову про відмову щодо відводу державного виконавця Кравченко М.В. та відсутність доказів на підтвердження вчинення останньою кримінального правопорушення, суд вважав що вимога ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали суду задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі, поданій 15 травня 2023 року, ОСОБА_1 , з посиланням на порушення норм процесуального права, порушено питання про скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року.

Мотивація скарги побудована на тому, що ВДВС у м. Умані було відкрито «фальшиве» виконавче провадження № НОМЕР_1 за «фіктивним» виконавчим листом Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/1087/21 в межах якого суддя Єщенко О. І. визнає виконавчі дії законними, не зважаючи на абсурдність ситуації. Участь суддів у справі порушує підсудність. З огляду на що просив визначити підсудність справи.

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, приведеним вимогам в цілому відповідає.

При розгляді справи судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравченко М. В. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите на підставі виконавчого листа № 705/1087/21, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 18 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 320 400 грн заподіяних збитків.

18 липня 2022 року ОСОБА_1 подано на адресу ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву про відвід старшого державного виконавця Кравченко М. В. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Листом за підписом начальника ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Гудзовського О. О. за вих. № 18937-4 від 21 липня 2022 року повідомлено ОСОБА_1 , що в його заяві про відвід виконавця відсутні будь-які вмотивовані підстави, передбачені ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», будь-які факти, що підтверджують порушення старшим державним виконавцем Кравченко М. В. законодавства. На цих підставах його заява про відвід виконавця не підлягає задоволенню та розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою начальника ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Гудзовського О. О. від 06 березня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви сторони виконавчого провадження - боржника ОСОБА_1 про відвід старшого державного виконавця Кравченко М. В. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Постановою начальника ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Гудзовського О. О. від 06 березня 2022 року дії старшого державного виконавця Кравченко М. В. при виконанні виконавчого провадження № НОМЕР_1 визнано такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також постановою начальника ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Гудзовського О. О. від 21 квітня 2023 року, постановлено старшому державному виконавцю відділу Кравченко М В. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 внести постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внести зміни в Автоматизованій системі виконавчого провадження, зазначивши номер виконавчого провадження № 705/1087/20 2/705/1194/21. Даною постановою постановлено вважати номер виконавчого документу № 705/1087/20 2/705/1194/21 у постановах про перевірку виконавчого провадження від 06 березня 2023 року та про відмову в задоволенні відводу державному виконавцю при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 06 березня 2023 року. Даною постановою постановлено вважати дату 06 березня 2023 року датою постанови про відмову в задоволенні відводу державному виконавцю при здійснені виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яка була помилково зазначена «06 березня 2022».

Статтею 447 ЦПК України, яка регламентує право на звернення зі скаргою до суду визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановлює ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо: боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи, виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи; виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб; боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем; виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів; сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Отже ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений перелік підстав для відводу державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених ч. 4 ст. 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками.

Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження. Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова. Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову в задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби. Відмова у задоволенні відводу державного виконавця може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом. Посадові особи, які мають право на розгляд питання про відвід державного виконавця, зобов`язані розглянути заяву про відвід або самовідвід у строк до п`яти робочих днів після її надходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 у скарзі викладені доводи, які сформовані на його внутрішніх переконаннях. Водночас ним не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави зробити висновок про те, що наявні підстави визначені ст. ст. 5, 23 Закону України «Про виконавче провадження» для відводу старшого державного виконавця Кравченко М. В., а тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, та підставно відмовив в задоволенні скарги в частині скасування оскаржуваної постанови від 06.03.2023, врахувавши при цьому, що питання про відвід державного виконавця вирішено начальником ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (М. Київ) Гудзовським О. О. у приведеній постанові відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Також місцевий суд правомірно відмовив у некоректній вимозі про визнання виконавчих листів та виконавчих проваджень неправдивими, оскільки нормами ЦПК України не передбачено процедури задоволення наведених скаржником вимог. Обґрунтовано зазначив місцевий суд і щодо вимоги про поворот виконання, яка не підлягає до задоволення в рамках даного провадження. Підстави для постановлення окремої ухвали в порядку ст. 262 ЦПК України, відносно державного виконавця в задоволенні відводу якого скаржнику було відмовлено, апеляційний суд також не вбачає.

В контексті наведеного судова колегія зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованих висновків, з яким в цілому погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що участь суддів у розгляді справи порушує ст. 26 ЦПК України, яка регламентує підсудність справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя, не ґрунтуються на нормі закону, оскільки предметом судового розгляду являлась скарга ОСОБА_1 подана ним як стороною виконавчого провадження на постанову начальника ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Гудзовського О. О. про відмову у задоволенні відводу державному виконавцю при здійснені виконавчих дій у виконавчому провадженні АСВП № НОМЕР_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області як до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року слід залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови суду складено 12 липня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак