ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/402/23 Справа № 205/4623/20 Головуючий у першій інстанції: Мовчан Д. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який за життя залишив заповіт на її ім`я. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . 13 травня 2020 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом і того ж дня дізналася, що належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , тобто після його смерті, було продано ОСОБА_3 . Тому позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №2290 від 06.12.2019, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50079292 від 06.12.2019 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О.; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 ; зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника №61744593 від 06.04.2020 року, приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною.

У липні 2020 року третя особа ОСОБА_6 звернувся до суду із самостійними вимогами до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що з додержанням шестимісячного строку на прийняття спадщини, він звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після смерті свого рідного брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, йому стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 , була продана 06.12.2019 року за договором купівлі продажу, тобто квартира була продана останнім після його смерті за підробленим паспортом. Згодом також стало відомо, що начебто померлий ОСОБА_5 залишив на ім`я ОСОБА_1 заповіт від 25.12.1996 року, зареєстрований за № 1-5093 та посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Дундук В.В. Тому, ОСОБА_6 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №2290 від 06.12.2019, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 06.12.2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною за реєстровим №2290. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50079292 від 06.12.2019 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 . У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , та зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , накладений постановою про арешт майна боржника №61744593 від 06.04.2020 року, Приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати за первісним позовом у вигляді судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 878 (вісімсот сімдесят вісім) грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 та ухвалення у цій частині нового судового рішення про задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Місце знаходженням відповідача ОСОБА_3 , третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Бурхан-Крутоус Л.А., приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., Другої дніпровської державної нотаріальної контори є м. Дніпро, а місце проживання ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_6 ) є АДРЕСА_3 . На день розгляду даної справи на території м. Дніпро та с. Іванків Бориспільського району Київської обл. не ведуться активні бойові дії, що свідчить, що поточна обстановка у даних населених пунктах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Договору купівліпродажу, посвідченого 06.09.1990 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-4009 (а.с.18-20 т.1).

25 грудня 1996 року ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Дундук В.В., зареєстрований у реєстрі за №1-5093, в якому заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, ОСОБА_1 (а.с.17 т. 1).

Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14 т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що вже після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 начебто між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. за реєстровим №2990 (а.с. 92-93 т.1).

Право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним №34514755 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:50079292, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни від 06.12.2019 року (а.с. 149-150 т.1).

Згідно копії спадкової справи№108/2020, заведеної після померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 подав заяву про прийняття спадщини та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого брата ОСОБА_5 (а.с. 122 т.1).

13 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15-16 т.1).

03 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 138 т.1).

Того ж дня, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тобто право власності на спадкове майно ( АДРЕСА_2 ) вже зареєстрований за іншою особою (на підставі Договору купівлі продажу від 06.12.2019 року) (а.с. 151 том 1).

21 липня 2020 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 153 т.1).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2020 року, відмовлено ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 та на гаражі № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що знаходяться в гаражно-будівельному кооперативі Автолюбитель-17 у зв`язку з тим, що померлий залишив заповіт на ім`я іншого спадкоємця (а.с. 154 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданим Виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис №43 (а.с. 114 т.2).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2021 року залучено як правонаступника відповідача ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 (а.с. 143 т.2).

Відповідно до частини 1статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Суд зазначає, що за загальним правилом договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Цивільна правоздатність фізичної особи визначається статтею 25 ЦК України, згідно вимог якої здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Місцевий суд дійшов правильного висновку, що оспорюваний Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 06.12.2019 року було укладено після смерті власника цього майна - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вказаний правочину є недійсним з підстав зазначених районним судом; наявність такого правочину безпосередньо зачіпає права позивача та відповідача ОСОБА_4 , які претендують на вказане майно, яке є предметом оспорюваного договору, як на спадкове.

У зв`язку із визнанням вказаного договору купівлі-продажу недійсним, місцевий суд дійшов висновку про задоволення похідної позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритим розділом) - індексний номер №34514755, державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна від 06.12.2019 року.

При вирішенні позовної вимоги про зняття арешту, суд першої інстанції взяв до уваги, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Тобто, у разі звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від порушення (за статтями 387, 391, 396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто, для даного випадку, відповідачами мають бути стягувач, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом).

Згідно виконавчого провадження №61744593 стягувачем є ОСОБА_8 (а.с. 1а-88 т.2), позов про зняття арешту до якого у даній цивільній справі не предявлений, тому задоволенню вказана вимога не підлягає.

Згідно змісту та доводів апеляційної скарги, апелянт оскаржує судове рішення саме в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Положеннями глави 89 ЦК України визначено порядок оформлення права на спадщину, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і зареєструвати право на таку спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки право власності на таке майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації.

За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, особами які претендують на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6 , а згодом його правонаступник ОСОБА_4 , яким постановами державних нотаріусів відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати право власності на спірну квартиру саме в порядку спадкування. Згідно змісту позовної заяви, ОСОБА_1 обгрунтовує своє право на спадкове майно недійсністю оспорюваного договору купівлі-продажу.

Однак, місцевим судом правильно встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існує спір з приводу дійсності заповіту, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дундук В.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1-5093, в якому спадкодавець заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, ОСОБА_1 , і який не є предметом даного судового провадження, яке розглядається.

Так, ОСОБА_4 зверталась до суду з вимогою про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 25 грудня 1996 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1-5093. Проте, ухвалою місцевого суду від 16 лютого 2022 року у задоволені клопотання ОСОБА_4 про прийняття судом до свого провадження уточненого позову про визнання заповіту недійсним в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту відмовлено.

Також встановлено, що у провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з січня 2020 року перебувала цивільна справа №205/187/20 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга дніпровська державна нотаріальна контора, Гаражно-будівельний кооператив «Автолюбитель-17», Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 186», ОСОБА_1 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, витребування майна та скасування державної реєстрації права власності; даний позов залишений без розгляду ухвалою місцевого суду від 17 жовтня 2022 року, тобто після ухвалення оскардуваного судового рішення. Отже, на час винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції (29 квітня 2022 року) між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка є правонаступником ОСОБА_6 , існував спір про право на спадкове майно.

Однак, у справі яка розглядається, позовні вимоги у звязку зі спором з іншим спадкоємцем щодо права на спірне спадкове майно, з відповідним обґрунтуванням, не заявлені. Позивачка ОСОБА_1 не навела доводів та правового обгрунтування належності саме їй одноособово права на спірне нерухоме майно, враховуючи наявність іншого спадкоємця. Позовна вимога первісного позивача, згідно змісту позовної заяви, про визнання права власності на майно ґрунтується виключно на підставах недійсності оспорюваного договору купівлі-продажу квартири.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_1 вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом; оспорюваний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 06.12.2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який перешкоджав прийняттю спадщини, підлягає визнанню недійсним; встановивши, що на час ухвалення оскаржуваного рішення між апелянтом та ОСОБА_4 , яка є правонаступником ОСОБА_6 , існував спір щодо спадкування спірної квартири, позов з підстав вказаного спору не був заявлений у даній цивільній справі, - колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом обґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності у порядку спадкування.

Доводи апелянта, що відмова у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом призводить до незабезпечення ефективного способу захисту - є безпідставними та не спростовують викладених вище висновків суду про правомірність відмови у задоволенні даної позовної вимоги, зважаючи на наявність (на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) спору між спадкоємцями та незаявлення позову з відповідним обгрунтуванням у даній цивільній справі.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Суд апеляційної інстанції перевіряє правильність оскаржуваного рішення на час ухвалення такого рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині відмови у задоволенні позову про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

Тому суд апеляційної інстанції справу в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 06.12.2019 року, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова