Справа № 161/7672/22
Провадження № 2/161/521/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Дмитрук Т.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0008, загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Вказує, що поруч із вказаною ділянкою розташована земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0132, що перебуває у власності ОСОБА_5 . При цьому, остання самовільно захопила частину належної йому земельної ділянки від межі «Б» до «В» шириною близько 2-х метрів шляхом незаконного встановлення огорожі та складування на ній різного роду матеріалів.

Зазначає, що на неодноразові прохання звільнити самовільно захоплену частину належної йому земельної ділянки, відповідач жодним чином не реагує, вказуючи, що це її земельна ділянка.

У зв`язку з чим, просить зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом перенесення паркану та дерев`яних (ящиків) палет, що розміщуються на його ділянці на належну відповідачу, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В ході розгляду справи, представник позивача подав суду заяву про зміну предмета позову, відповідно до якого просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною позивачу земельною ділянкою шляхом перенесення паркану (штабелю дерев`яних ящиків, металевої сітки рабиці на дерев`яній огорожі) загальною довжиною 40,99 м в сторону земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0132, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , на відстань від 3,18 м (в північній частині земельної ділянки) до 6,32 м (в південній частині земельної ділянки) відповідно до плану висновку судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2022 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2023 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт» та Торчинську селищну раду Луцького району Волинської області.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав, викладених в ній. Просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи ТзОВ «Горизонт» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Торчинської селищної ради Луцького району в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0008, загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,2397 га, кадастровий номер :01:001:0008, що розташована в с. Хорохорин Луцького району Волинської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №063358 (а.с. 130).

Вказані земельні ділянки є суміжними і даний факт сторонами не оспорюється.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 з метою встановлення факту порушення ОСОБА_5 меж суміжної ділянки звертався із відповідними заявами до Управління землеустрою та охорони земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Торчинської селищної ради.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 04.05.2022 року повідомлено, що до закінчення воєнного стану в Україні не здійснюються заходи державного контролю за використанням та охороною земель на території Волинської області та рекомендовано звернутись до органу місцевого самоврядування або безпосередньо до суду (а.с. 99).

Із листа Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 07.06.2022 року слідує, що ОСОБА_5 правовстановлюючі документи на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0008 оформлено в 20069 році та сільською радою останній рекомендовано здійснити винесення меж земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості) (а.с.102).

Згідно висновку №17 судової будівельно-технічної експертизи від 23.11.2022 року слідує, що фактичний порядок користування земельною ділянкою у с. Хорохорин Луцького району Волинської області, кадастровий номер :01:001:0132 не відповідає правовстановлюючому документу та технічній документації із землеустрою на дану земельну ділянку (а.с. ).

При цьому, відсутнє накладання земельних ділянок у с. Хорохорин Луцького району Волинської області кадастровий номер :01:001:0132 та :01:001:0008 відповідно до правовстановлюючих документів та документацій із землеустрою на ці земельні ділянки.

Разом з тим, існує накладання меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:001:0132 (на плані до висновку експерта червоним кольором) та меж земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0008 (на плані до висновку експерта зеленим кольором) в с. Хорохорин Луцького району у фактичному користуванні зі сторони відповідача (а.с. ).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Нормами ст. 41, 50 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Пунктами «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103- 109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

За правилами статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов`язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Отже, враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні належним чином встановлено факт того, що суміжний землевласник ОСОБА_5 - відповідач по справі, безпідставно змінила фактичні межі своєї земельної ділянки, захопивши частину земельної ділянки позивача шляхом встановлення паркану та складування на ній дерев`яних ящиків, тобто змістила свою земельну ділянку в бік земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності, а отже порушене право підлягає захисту у судовому порядку.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки межі земельної ділянки належної позивачу змінились самовільним зайняттям відповідачем, то вони підлягають відновленню згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2022 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 17040,00 грн. понесених витрат за проведення експертизи та в дохід держави 992,40 судового збору, оскільки позивач був звільнений від його сплати при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 16, 319, 356, 358, 383, 391 ЦК України, ст. 78, 91, 152 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_3 земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0008, шляхом перенесення паркану (штабелю дерев`яних ящиків, металевої сітки рабиці на дерев`яній огорожі) загальною довжиною 40,99 м в сторону земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0132, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , на відстань від 3,18 м (в північній частині земельної ділянки) до 6,32 м (в південній частині земельної ділянки) відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2022 року та плану до неї.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 17040 (сімнадцять тисяч сорок) грн. витрат за проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт», , адреса: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, вул. Садова, 24.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Торчинська селищна рада Луцького району Волинської області, , адреса: Волинська область, Луцький район, смт. Торчин, вул. Незалежності, 103.

Повний текст рішення складений 20 квітня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк