справа №932/1049/21
провадження №2-др/932/49/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

додаткове

14 лютого 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в залі суду м.Дніпро, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.02.2023, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року - залишено без змін.

08 грудня 2022 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Частиною 1статті 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 11 квітня 2022 року позовні вимоги позивача залишено без задоволення.

Правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 28.04.2021 року надавала ФОП ОСОБА_3 .

Згідно договору №28/04/2021/2 від 28.04.2021 загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 28 000,00 грн. Сплачена сума підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 11.05.2021 р.

Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).

В запереченні представник позивача наголосила, що оскільки договір про надання професійної правничої допомоги №28/04/2021/2 від 28.04.2021 укладено між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , а не з адвокатом Ліфлянчиком С.І. таке суперечить вимогам Закону України та рішенню Ради адвокатів України, тому сплачені за зазначеним договором грошові кошти не є оплатою професійної правової допомоги, а тому не входять до складу судових витрат які підлягають розподілу між сторонами.

У відповіді на заперечення адвокат Ліфлянчик С.І. навів практику ВС КЦС де зазначено, що укладення договору представником-адвокатом як фізичною особою- підприємцем не позбавляє його статусу адвоката, а тому в розумінні наведених приписів про процесуального закону і не впливає на правильність розподілу судових витрат у справі. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.02.2022 року по справі №910/10935/20.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, розподіл судових витрат між сторонами у разі відмови в позові покладається - на позивача.

Таким чином, враховуючи, що у позовних вимогах відмовлено, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, згідно якого стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» на користь ОСОБА_1 втрати на правову допомогу в сумі 28 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 261, 270, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовільнити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) втрати на правову допомогу в сумі 28 000, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено та підписано 14.02.2023.

Суддя: В.І. Цитульський