Справа № 646/6592/21
№ провадження 2/646/103/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2023 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - Демченко І.М. за участю секретаря Соболь Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Білика В.В.
ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовною заявою про визнання за нею в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частину у праві власності на 1/3 частику будинку по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що з 16 серпня 1985 року вона перербуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу подружжям в інтересах сім`ї 09.12.2003 придали вищевказану нерухомість, яка за спільною згодою була зареєстрована на ім`я відповідача. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється визнати право позивачки на частку у домоволодінні, яке є спільною сумісною власністю, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав з позовом про визнання за нею в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/6 частину вищезазначеного будинку. Крім того, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою суду від 17.02.2023 справу прийнято до провадження суддею Демченко І.М. та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.04.2023 в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, яке отримано особисто відповідачем, що підтверджує його обізнаність про перебування в провадженні суду позову ОСОБА_1 . Не зважаючи на це, у судові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду від 17.02.2023 відповідачеві роз`яснювалося право подати відзив, у якому він повинене викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду відповідачем за весь час перебування в провадження суду цієї справи, не зважаючи на обізнаність у провадженні суду цієї справи, подано не було, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбу з 16 серпня 1985 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб.
Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.01.2004 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2003 належить 1/3 частина будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до умов договору купівлі-продажу, посвідченого 09.12.2003 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Заікіною Л.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 2-2517, ОСОБА_2 купив вищевказану частку домоволодіння.
Таким чином, 1/3 частина будинку АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , однак у питанні добровільного поділу спільного майна подружжя сторонами згоди не досягнуто.
Суд враховує, що основним завданням суду під час вирішення спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто ухвалення рішення, яке вирішує спір, а не створює новий спір для цих самих сторін, які не можуть між собою дійти порозуміння у позасудовому порядку, тому враховує таке.
Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування, що відповідає правовій позиції Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 199/3645/17.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростуванняпрезумпції рівності часток спільного майна подружжя, будь-які відомості про те, що спірна квартира була набута ним за особисті кошти, відсутні. Шлюбний контракт не укладався.
На підставі викладеного, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права власності на 1/2 частину у 1/3 частці будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2131, 00 грн (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України , ст.ст. 60, 63, 68, 69, 71 Сімейного Кодексу України, ст. 372 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, 1/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в Реєстрі прав власності за реєстраційним номером об`єкта 3699928.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частку у 1/3 частині домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2131, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26.04.2023.

Головуючий : І.М.Демченко