Справа № 490/2131/22
Провадження № 2/487/732/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.04.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., при секретарі Тітові А.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу № 490/2131/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Арсенал-страхування» про стягнення майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

22.06.2022 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Манзюк Т.Ю. звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду, що завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 99928,21 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат та витрат на професійну правову допомогу позивача.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 08.03.2022 в смт. Лукашівка, Вінницької області сталась ДТП за участю автомобіля марки Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Mitsubishi Pajero Wagon, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та майнова шкода, завдана автомобілю, за результатами висновку експерта становить 147328,21 грн. У квітні 2022 страхова компанія здійснила страхову виплату позивачу у розмірі 47400,00 грн., проте залишок суми завданої майнової шкоди відповідач категорично відмовляється сплачувати. У зв`язку з чим, з метою захисту прав, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Центральний районний суд м. Миколаєва своєю ухвалою від 23.06.2022 вказану позовну заяву передав до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю.

Згідно із вхідним штампом дана цивільна справа надійшла до Заводського районного суду м. Миколаєва 16.09.2022.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В.

Суд ухвалою від 18.10.2022 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Суд ухвалою від 23.01.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 08 березня 2022 о 20:00 год. в смт. Лукашівка Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09.01.2019, та автомобіля марки Mitsubishi Pajero Wagon, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.06.2018. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказані обставини підтверджуються копією повідомлення про ДТП від 08.03.2022, у якому, крім іншого, вказано, що ОСОБА_3 вину у скоєнні вказаної ДТП визнає, що засвідчує власноручним підписом.

Відповідно до копії висновку експерта № 91 про вартість матеріального збитку від 14.05.2022 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 147328,21 грн.

Крім того відповідно до копії квитанції № 0.0..1 від 13.05.2022 ОСОБА_2 поніс витрати в розмірі 3500 грн. за проведення оцінки колісного транспортного засобу марки Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 .

Так згідно із страховим полісом № АР/5618250 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.07.2021, відповідно до якого страховиком є ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а страхувальником ОСОБА_3 , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon, державний номер НОМЕР_2 зі страховою виплатою за шкоду заподіяну майну у розмірі 130000 грн.

Відповідно до скріншоту повідомлення з додатку Приват24 від 18.04.2022 ОСОБА_5 отримав страхову виплату за актом № 109.004404 від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у розмірі 47400 грн.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8).

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

За загальними правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Із положення ч. 1 ст. 1187 ЦК України слідує, що діяльність пов`язана з використанням транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки, а тому відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим у ст. 29 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (стст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15.

Отже оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, відповідачем будь яких дій щодо оспорювання розміру страхової виплати не вчинялолся, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже на підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 999,28 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 211, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Арсенал-страхування» про стягнення майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 99 928,21 грн.; витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 3500 грн.; сплачений судовий збір - 999,28 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП

Третя особа Приватне акціонерне товариство «Арсенал-страхування», місце знаходження: м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154.

Повне судове рішення складено 24.04.2023.

Головуючий суддя Боброва І. В.