Єдиний унікальний номер 317/1032/22
Провадження № 2/317/107/2023

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 в особі адвоката Ієговської А.О. до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю. Позивач просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь:

відшкодування, пов`язане з понесеними витратами на лікування у розмірі 41068,85 грн.;

відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8333,33 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 14.12.2020 на 27 км автодороги Т-О805, біля с. Заповітне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1 , допустив лобове зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу марки ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1 , пасажирці автомобіля марки ВАЗ-21093 ОСОБА_1 , було заподіяно шкоду, пов`язану з лікуванням та шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності.

Станом на дату настання ДТП 14.12.2020, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб застрахована не була.

14.12.2020 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000419 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження було проведено судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_1 та зроблено висновок № 138п від 02.02.2021 про те, що у неї виявлені тілесні ушкодження, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-21/1750-ІТ від 19.03.2021 порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 10.1, 11.3, 14.2-в Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією ДТП.

У ході проведення розслідування страхового випадку не встановлено доказів, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого.

Оскільки відповідальність ОСОБА_2 за спричинену шкоду третім особам не застрахована, позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді регламентної виплати, а саме від Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ).

Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач через свого представника намагався отримати належне йому відшкодування шляхом повідомлення МТСБУ про ДТП та надання заяви на здійснення регламентної виплати з усіма необхідними документами.

18.10.2021 відповідач повідомив представника позивача листом № 3-01-б/35994 від 04.10.2021 про те, що отримав заяву з доданими документами та повернеться до розгляду питання про відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_1 після отримання інформації про прийняте рішення у судовій справі. На дату подачі даної позовної заяви до суду регламентні виплати здійснені не були.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звертається до суду із вказаним позовом з метою захисту порушеного права на отримання відшкодування заподіяної шкоди.

На переконання позивача обов`язок МТСБУ відшкодувати шкоду не залежить від результатів розгляду кримінального провадження, оскільки у володільця джерела підвищеної небезпеки у будь-якому разі настає безвинна відповідальність за шкоду, заподіяну при експлуатації наземного транспортного засобу.

Ухвалою суду від 23.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Не погоджуючись із позовними вимогами, Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі адвоката Патрик Ганни Григорівни, направило до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначила, що 14.12.2020 біля с. Заповітне Запорізької області, на автодорозі Т-О805, з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажири автомобіля ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_2 , отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. У результаті даної ДТП ОСОБА_1 понесла витрати на лікування у сумі 41068,85 грн. та витрати пов`язані з тимчасовою втратою працездатності у сумі 8333,33 грн.

13.07.2021 на адресу МТСБУ від представника позивача, адвоката Мелеха Д.О., надійшли повідомлення про ДТП та заява про здійснення регламентної виплати.

Згідно Єдиної централізованої бази даних МТСБУ автомобіль ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1 , не був забезпечений внутрішнім договором обов`язкового страхування, у зв`язку з чим МТСБУ має право здійснити регламентну виплату на підставі п. «а» пп. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на умовах, визначених цим Законом.

Відповідач не погоджується з твердженням позивача, що МТСБУ незаконно не сплатило їй регламентну виплату, посилаючись на те, що МТСБУ несе відповідальність за водія без вини. Представник відповідача зазначає, що МТСБУ не є особою, яка завдала шкоду, а тому у нього не виникає обов`язку перед потерпілим щодо відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, відносно якого ще не прийнято рішення за вищевказаною подією. Будь-яких процесуальних рішень з приводу водія ОСОБА_2 судовими інстанціями не приймалося. Крім того, невідомо чи подавався у кримінальному провадженні ОСОБА_1 цивільний позов з аналогічних питань та чи відшкодував у добровільному порядку збитки вищевказаний водій.

На думку представника відповідача, позивачем не доведено належними засобами доказування обов`язку МТСБУ сплатити регламентну виплату за шкоду, яка заподіяна її здоров`ю на заявлені суми. Крім того, позивачем порушено правила територіальної підсудності та не сплачено судовий збір при зверненні до суду.

З огляду на викладене, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив представника позивача, адвоката Ієговської А.О., остання посилається на необґрунтованість доводів представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву з огляду на наступне.

ОСОБА_1 завдано шкоду внаслідок ДТП за участі транспортного засобу ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідальність якого за спричинення шкоди майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб не була застрахована.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу не була застрахована у встановленому порядку, то у зв`язку з настанням страхового випадку відшкодувати шкоду завдану здоров`ю потерплого у межах встановленого ліміту відповідальності лежить на МТСБУ.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, а в окремих випадках, визначених ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ.

МТСБУ хоч і не є завдавачем шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

Представник позивача зазначає, що відсутність у матеріалах справи доказів притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не може свідчити про відсутність страхового випадку та підстав для відшкодування ОСОБА_1 завданої шкоди.

На переконання представника позивача, МТСБУ не виконало покладений на нього обов`язок, безпідставно на прийняло рішення та не виплатило позивачу відшкодування протягом 90 днів від дати одержання всіх документів, які визначені ст. 35 Закону № 1961-IV.

Враховуючи вищевказане, позивач вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 27.03.2023, за клопотанням представника відповідача, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи до суду не з`явились.

Представник позивача, адвокат Ієговська А.О., у клопотанні від 11.04.2023 просила суд розглянути справу за відсутності позивача та її представника.

У відзиві на позов представник відповідача, адвокат Патрик Г.Г., просила суд розглянути справу за відсутності представника МТСБУ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , пояснень щодо позову не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000419 від 14.12.2020 відносно ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 14.12.2020, під час руху на 27 км автодороги Кам`янка-Дніпровська Велика Білозерка Веселе, на території с. Заповітне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1 , діючи зі злочинною недбалістю, допустив лобове зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в салоні автомобіля якого перебували пасажири ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_4 . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водії транспортних засобів та їх пасажири отримали тілесні ушкодження, з якими вони були доставлені до медичного закладу. Згідно висновку судової медичної експертизи № 138п від 02.02.2021 тілесні ушкодження у ОСОБА_1 кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я. Можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди не виключається.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована. У матеріалах справи немає відомостей про те, що заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, позивачу наразі відшкодована.

13.07.2021 ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 , надала Моторному (транспортному) страховому бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування, яке пов`язане з понесеними витратами на лікування у розмірі 41068,85 грн. та відшкодування, яке пов`язане з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8333,33 грн.

03.08.2021 представником позивача долучено до заяв на виплату страхового відшкодування оригінали довідок про тимчасову втрату працездатності стосовно ОСОБА_1 , завірені медичним закладом копії виписок з медичної карти ОСОБА_1 та копію обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000419 від 14.12.2020 відносно ОСОБА_2 .

Листом № 3-01-б/35994 від 04.10.2021 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило представника позивача про те, що справа за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди розглядається в суді. Питання щодо відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоди буде розглянуто після отримання інформації про прийняте рішення у даній судовій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Приписами ст. 5 Закону № 1961-IV визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV,у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 статті 23 Закону № 1961-IV визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з приписами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно з приписами пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, що кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я, внаслідок лобового зіткнення автомобіля, в якому вона перебувала в якості пасажира з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», їх перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відмова у виплаті страхового відшкодування чи зупинення виплати до ухвалення вироку у кримінальному провадженні не може вважатись обґрунтованою, оскільки в даному випадку шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди. Крім того,доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 спричинена шкода внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого матеріали справи не містять.

Згідно з приписами ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на тримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п 35.2 Закону № 1961-IVдо заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , звертаючись до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, надала перелік документів, передбачених ст. 35 Закону № 1961-IV. Представником позивача на підтвердження понесених витрат на лікування та витрат пов`язаних з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 долучено копії виписок з медичних карт, копії листків лікарських призначень, копії фіскальних чеків, копії довідок про тимчасову втрату працездатності. Дана обставина представником відповідача не заперечувалась. МТСБУ на заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування повідомило про зупинення розгляду вказаного питання, оскільки судове рішення у кримінальному провадженні за фактом вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди ще не прийнято.

На підтвердження отримання тілесних ушкоджень, проведення лікування та понесення витрат, ОСОБА_1 надані копії наступних доказів:

виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3771/1081, відповідно до якої ОСОБА_1 проходила лікування у стаціонарі хірургічного відділення № 1 КНП «СМСЧ» ЕМР ЗО з 14.12.2020 до 21.01.2021;

виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1183, відповідно до якої ОСОБА_1 проходила лікування у стаціонарі КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР з 22.01.2021 до 01.02.2021;

довідка про отримання медичної допомоги за рахунок потерпілого № 9446 від 27.10.2021, видана КНП «СМСЧ» ЕМР ЗО, за змістом якої ОСОБА_1 перебувала у хірургічному відділенні № 1 з 14.12.2021 по 22.01.2022. У переліку витрачених лікарських засобів та виробів медичного призначення, використаних для лікування потерпілої, значиться 54 найменування;

листки лікарських призначень ОСОБА_1 , де відображені препарати, які використовувались під час її лікування;

консультативний висновок лікаря ОСОБА_6 , у якому зазначено перелік рекомендованих препаратів;

фіскальні чеки на загальну суму 41068,85 грн.

Статтею 25 Закону № 1961-IV визначено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;

для непрацюючої повнолітньої особи допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Як зазначає у позові позивач ОСОБА_1 , і дана обставина не спростована відповідачем, вона офіційно не працевлаштована.

Відповідно до наявних у справі довідок, ОСОБА_1 була тимчасово непрацездатною внаслідок ДТП протягом 50 днів.

Мінімальна заробітна плата у період з 01.09.2020 по 31.12.2020 становила 5000,00 грн., а у період з 01.01.2021 по 30.11.2021 6000,00 грн.

Хоча позивачем розраховано відшкодування за увесь період тимчасової непрацездатності виходячи із розміру заробітної плати у розмірі 5000,00 грн., наявні підстави для задоволення позову у цій частині в повному обсязі, адже розрахована позивачем сума знаходиться у межах тієї суми, яка підлягає сплаті, виходячи із вимог, передбачених ст. 25 Закону № 1961-IV.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

З огляду на викладене, суд вважає, що зупинення відповідачем виплати позивачу страхового відшкодування через відсутність рішення у кримінальному провадженні за фактом ДТП, без оспорювання обставин страхового випадку є таким, що порушує право позивача на отримання відшкодування.

Не може суд погодитись й з твердженням представника відповідача щодо порушення правил територіальної підсудності, оскільки зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , що за підсудністю відноситься до Великобілозерського районного суду Запорізької області.

За приписами ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням № 16/0/9-22 від 06.04.2022 року змінив територіальну підсудність судових справ Великобілозерського районного суду Запорізької області на Запорізький районний суд Запорізької області

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України вказана цивільна справа підсудна Запорізькому районному суду Запорізької області.

Необґрунтованими є посилання представника відповідача на неможливість використання товарних чеків як доказів понесення витрат, оскільки на підтвердження понесення витрат на лікування ОСОБА_1 надала фіскальні, а не товарні чеки, які є належними та допустимими доказами.

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз досліджених доказів та норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, а тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 13, 15, 81-83, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (, 02002, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, 02002, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) відшкодування понесених витрат на лікування у розмірі 41068 грн. 85 коп. (сорок одна тисяча шістдесят вісім грн. 85 коп.).

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, 02002, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8333 грн. 33 коп. (вісім тисяч триста тридцять три грн. 33 коп.).

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, 02002, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8) на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян