У Х В А Л А

17.07.2023 Справа №607/12681/23

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О.Я., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дітей та повернення їх за попереднім місцем проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відібрання дітей та повернення їх за попереднім місцем проживання.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суддя зазначає, що позов підлягає залишенню без руху, оскільки не повністю відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 684, 00 грн, а тому 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1073,6 грн.

Позивачем ОСОБА_1 в порушення вищевказаних норм закону не долучено документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, що підтверджує підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Щодо посилання позивача на звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 14 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то суд роз`яснює наступне.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Вимога про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судом не береться до уваги, оскільки вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а не з заявою.

Судова практика застосування цієї норми свідчить, що Закон України «Про судовий збір» не відносить малолітніх дітей та їх батьків, інших осіб, які звертаються в їхніх інтересах, до категорії громадян, які звільняються від сплати судового збору (постанова Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 367/5983/16-ц).

Закон України «Про судовий збір» розмежовує поняття «позовна заява» та «заява». Відповідно до вказаної норми права визначено, що судовий збір не справляється за подання саме заяви, а не позовної заяви, оскільки законодавець розмежовує дані поняття.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, а тому не звільняється від сплати судового збору при її подачі.

Окрім цього, вимоги про визнання незаконним утримування дітей закордоном та відібрання їх у матері не є такими, що переслідують мету захисту прав дітей, а стосуються участі батька у житті та вихованні дітей.

При цьому очевидно, що в інтересах малолітніх дітей позов заявлено їх законним представником батьком.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, звертаючись з позовом в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 діє як законний представник неповнолітніх в розумінні ч. 1 ст. 59 ЦПК України, а не як фізична особа, якій законом надане право звертатися до суду в інтересах інших осіб відповідно до ст. 56 ЦПК України.

Вказана правова позиція узгоджується із висновком, викладеним в ухвалі Верховного Суду від 29 травня 2019 року та в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 640/109/19.

Таким чином, позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме сплатити судовий збір в розмірі, встановленому законом - 1 073,60 грн або надати документи, що підтверджують звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, надати оригінал платіжного документу на підтвердження сплати судового збору.

На підставі наведеного і, керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дітей та повернення їх за попереднім місцем проживання - залишити без руху, надавши позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська