ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №488/1433/23
Провадження №2-н/477/341/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10 липня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А. А., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2023 року передано на розгляд Жовтневому районному суду Миколаївської області заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію. Вказана ухвала вмотивована тим, що зареєстрованим місцем проживання боржника є АДРЕСА_1 , тому, на підставі ст. 27 та п. 8 ст. 165 ЦПК України, справу направлено до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Відповідно до заяви від 11.05.2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 12.04.2023 року в сумі 6 916,56 грн., яка утворилась: за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , за період з 01.09.2022 по 01.03.2023 року на покази лічильника 3408/1430; та судового збору в сумі 268,40 грн.

Згідно положень ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності, за винятком положень ч. 8 ст. 165 ЦПК України, відповідно до якого, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 08.11.2018 року зареєстрована в АДРЕСА_1 . Однак, відповідно до заяви боржник ОСОБА_1 не є фізичною особою підприємцем що, відповідно до положень ст. 165 ЦПК України, слугувало б підставою для передачі справи за підсудністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше передбачено законом.

Разом з цим, приписами ч.1 ст. 30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

У постанові від 16.02.2021 року (справа № 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Положеннями ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Разом з тим, пунктом 9 частини 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу. При цьому, суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою у доступі до правосуддя, оскільки ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва не відмовлено у видачі судового наказу, що не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням положень ст. 30 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 162, 165, 260, 353-354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити заявнику право повторного звернення до належного суду, з урахуванням положень ст. 30 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя А. А. Саукова