Ухвала

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 146/167/22

провадження № 61-5449ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня

2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 березня

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 04-2-5 Комунального некомерційного підприємства «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі - КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги») від 31 січня 2022 року про відсторонення його від роботи;

- стягнути з КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» на його користь середній заробіток за час відсторонення від роботи з відрахуванням із вказаної суми обов`язкових платежів на користь держави з розрахунку 360,06 грн середньоденного заробітку з 01 лютого 2022 року по день допуску до роботи;

- стягнути з КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» на його користь відшкодування завданої моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня

2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року залишено без змін.

Відповідно до змісту зазначеної постанови, рішення суду першої інстанції

в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди заявником не оскаржувались.

У квітні 2023 року до Верховного Суду, із застосуванням засобів поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року, у якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги про скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Судові рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди заявником не оскаржуються.

1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Зі змісту оскаржуваної постанови Вінницького апеляційного суду вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди заявником в апеляційному порядку не оскаржувалось. Крім того, зі змісту прохальної частини касаційної скарги вбачається, що судові рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди заявником також не оскаржуються.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 481,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення), яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн).

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що останнім не додано до касаційної скарги документів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, зокрема оскільки заявником і додано до касаційної скарги посвідчення серії НОМЕР_1 на підтвердження наявності статусу учасника бойових дій, проте спір у справі не пов`язаний з порушенням прав

ОСОБА_1 як учасника бойових дій.

Також не свідчить про наявність пільг зі сплати судового збору долучені до касаційної скарги документи на підтвердження наявності у заявника інвалідності третьої групи.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 984,80 грн (2 481,00 грн х 0,4 х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

2. Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що

у касаційній скарзі має бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак прохальна частина касаційної скарги не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки відповідно до змісту постанови Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди в апеляційному порядку не переглядалось, а отже не відповідає вимогам статті 409 ЦПК України.

Згідно зі статтею 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Оскільки, як зазначалось раніше, зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що заявником рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржувалось виключно в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, а відповідно до прохальної частини касаційної скарги заявником до Верховного Суду оскаржуються судові рішення в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заявникові необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги з урахуванням обсягу оскарження судових рішень.

Таким чином заявникові необхідно: 1) сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, на підтвердження сплати судового збору надати суду документ, що підтверджує його сплату, документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону або обґрунтувати підстави звільнення від сплати судового збору; 2) уточнити прохальну частину касаційної скарги з урахуванням оскаржуваних судових рішень та положень статті 409 ЦПК України та надати копії виправленої касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 409 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня

2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 березня

2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник