печерський районний суд міста києва
Справа № 441/1951/21-ц
27 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Новак Р.В.,
за участі секретаря судових засідань Бурячок А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» про стягнення страхового відшкодування,-
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.12.2020 о 19 год. 40 хв. по автодорозі М-11 Львів-Шегині 25 км+021 м, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки AUDI АЗ номерний знак НОМЕР_1 . не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Lacetti н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 чим порушив п.п.8.4 б Правил дорожнього руху, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 8.4 б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 124 КУпАП.
Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 25.01.2021 в справі № 441/55/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова Група Ю.Бі.Ай-Кооп» - Поліс № 190968183 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.05.2020.
05.02.2021, позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова Група Ю.Бі.Ай-Кооп».
На момент подання ОСОБА_1 вказаного позову, ПрАТ «Страхова Група Ю.Бі.Ай-Кооп», не виплатила страхове відшкодування в порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 07.09.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» про стягнення страхової виплати передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
17.02.2022 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Шалапай І.О. про розгляд справи у її відсутність.
Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем реєстрації останнього, проте поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 116 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Судом встановлено, що 25.12.2020 о 19 год. 40 хв. по автодорозі М-11 Львів-Шегині 25 км+021 м, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки AUDI АЗ номерний знак НОМЕР_1 . не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Lacetti н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 чим порушив п.п.8.4 б Правил дорожнього руху, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Автомобіль «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.19).
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «Страхова Група Ю.Бі.Ай-Кооп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-190968183 (термін дії з 21.05.2020 по 20.05.2021).
Постановою Городоцького районного суду Львівської області у справі № 441/55/21 від 25.01.2021, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 20-21).
05.02.2021 ОСОБА_1 подано заяву на виплату страхового відшкодування.
Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зобов`язаний виплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну автомобілю Позивача, оскільки автомобіль AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 застрахований в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» за полісом серія ЕР-190968183.
Взаєморозрахунки за заподіяні збитки внаслідок ДТП із позивачем не проводились, про що позивачем зазначено у заяві на виплату страхового відшкодування від 05.02.2021 (а.с.18).
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Згідно з пунктом. 36.1 статті, 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону- МТСБУ), керуючись нормами цього Закочу, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону №1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 11.12.2019 у справі №465/4287/15).
Представником відповідача не спростовано доводів сторони позивача, що ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» безпідставно, всупереч вище наведеним встановленим судовим розглядом фактів та вимог законодавства щодо спірних правовідносин, не проведено виплату страхового відшкодування.
Щодо вимог позивача про стягнення пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту' оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу позивача про стягнення з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп», пені за період з 06.05.2021 (з урахуванням що заява про виплату страхового відшкодування була подана 05.02.2021 та з вирахуванням спливу 90 днів відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV.) по 31.08.2021 (дата направлення позовної заяви до суду) що складає 2763,25 грн.
При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено правильно, у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та відповідн до норм чинного законодавства.
Останній відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований.
Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду.
Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та власником автомобіля «Форд Ф150» д.н.з. НОМЕР_3 .
В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.
Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 6-927цс16.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем сума 3 % річних за період з 06.05.2021 по 31.08.2021 становить 540,44 гривень, та інфляційних збитків за період з 06.05.2021 по 31.08.2021 - 891,57 гривень.
Зазначений розрахунок проведений відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами слід зазначити таке.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Позивачем доведено реальність судових витрат; дійсна необхідність вбачається з загальної ситуації, в якій опинився позивач, який був вимушений вчиняти заходів щодо свого захисту в судовому порядку; щодо фінансового стану сторін, то відповідачем не доведено, що його фінансовий стан свідчить про непомірність покладення на нього тягаря сплати витрат на правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі.
При цьому, суд бере до уваги те, що відповідач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористався, хоча положеннями п. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності відповідних витрат покладено саме на нього.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 23, 116, 625, 979, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 2763 (дві тисячі сімсот шістдесят три) грн. 25 коп., три відсотки річних у розмірі 540 (пятсот сорок) грн. 44 коп. та інфляційні втрати в розмірі 891 (вісімсот девяносто одна) грн. 57 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Р.В. Новак