Справа № 646/807/23
№ провадження 2-о/646/43/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - Демченко І.М. за участю секретаря Соболь Ю.В., розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника ГУ ДМС України в Харківській області Коваленко Л.І.

В С Т А Н О В И В :

01.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського міськрайонного суду м.Харкова з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 2002 року по теперішній час.

Заява обґрунтована тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Астара Республіки Азербайджан, після чого у 2002 році переїхав на постійне місце проживання до м.Харкова, де проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та навчався у різних освітніх закладах: Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 53, Харківській вечірній (змінній) школі № 3, Харківському вищому професійному механіко-технологічному училищі, Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті. З 2012 року по теперішній час працює кондитером у ТОВ «Суперлакомка», він у 2009 році отримав у Державній податковій службі ідентифікаційний номер та став на військовий облік, що свідчить про його постійне проживання у м.Харкові.

Для набуття громадянства та отримання паспорту громадянина України просить суд встановити факт його проживання на території України з 2002 року.

Ухвалою суду від 02.03.2023 заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами окремого провадження.

11.04.2023 від Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області за вих. № 6301.9-5720/63.9-23 від 04.04.2023 надійшов відзив, у якому у задоволенні заяви ОСОБА_1 представник ГУ просив відмовити. Обґрунтовуючи свою правову позицію ГУДМС у Харківській області виходив з того, що при зверненні до суду з цією заявою ОСОБА_1 змішані поняття ?набуття громадянства України? та ?прийняття до громадянства України?, які регулюються різними нормативно-правовими актами, та не конкретизована мета встановлення такого юридичного факту. Враховуючи, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , то вбачається, що мова йде про прийняття до громадянства України відповідно до п.3 ч. 2 статті 9 Закону України ?Про громадянство України?, згідно з положеннями якого однією із вимог прийняття до громадянства України є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років. На думку органу міграційної служби відсутні достатні докази на підтвердження факту проживання заявника на території України на законних підставах. Постійне проживання в Україні відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України ?Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства?, іноземці та особи без громадянства можуть отримати відповідно до Закону України ?Про імміграцію?, тобто стосується осіб, котрі іммігрували в Україну на постійне проживання /отримали дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання/. ГУДМС у Харківській області стосовно ОСОБА_1 не приймалося рішень щодо надання йому дозволу на імміграцію чи документування його посвідками на тимчасове чи постійне проживання.

13.04.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що метою встановлення факту постійного проживання на території України з 2002 року йому необхідно для отримання громадянства України, у зв`язку з чим вважає за доцільне встановлення факту проживання саме з 2002 року, а не останні п`ять років. Вважає, що відсутність посвідки на постійне проживання не перешкоджає встановлення такого факту в судовому порядку, оскільки незаконність його перебування на території України не встановлювалася, щодо нього не приймалося рішення про примусове видворення, ним не порушувалися закони, він не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник ГУ ДМС України в Харківській області Коваленко Л.І. заперечували проти задоволення заяви, підтримавши доводи, викладені у відзиві. Крім того, пояснила, що питання прийняття/набуття сім`єю заявника громадянства України неодноразово було предметом судового розгляду. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі номер 520/8585/21 залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2021, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 13.10.2010 року про скасування рішення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 10.07.2008 про набуття громадянства України громадянином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з дітьми: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовлено.

Суд, заслухавши заявника та представника ГУ ДМС України в Харківській області,допитавши свідків та дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно з посвідченням особи громадянина Азербайджанської Республіки серія НОМЕР_1 , виданого 22.06.2002 Астаринським РПВ ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Астара, Азербайджан, його батьками є: батько - ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 /переклад з азербайджанської мови на українську мову виконано перекладачем ОСОБА_7 , справжність підпису якого посвідчено державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори/.

З довідки Регіонального відділу Головного паспортного, реєстраційного та міграційного управління в Південному регіоні Міністерства внутрішніх справ Азербайджанської Республіки, за № 233-187-1219 від 15.05.2019 встановлено, що ОСОБА_1 , народженому ІНФОРМАЦІЯ_2 в Астаріському районі, 22.06.2002 дійсно видано поліцейським відділенням Астарінського району посвідчення особи громадянина Азербайджанської Республіки під номером НОМЕР_1 , термін дії якого закінчувався 25.08.2007, а після закінчення терміну, повторно не звертався для заміни посвідчення особи на нове. Крім того, на ім`я ОСОБА_1 не було оформлено загальногромадянський паспорт громадянина Азербайджанської Республіки і він не був забезпечений загальногромадянським паспортом (переклад з азербайджанської мови на українську мову виконано перекладачем ОСОБА_8 , справжність підпису якої посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Цигіповою О.Г.).

За положеннями частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Метою встановлення факту проживання на території України з 2002 року заявник ОСОБА_1 зазначає бажання отримати паспорт громадянина України та прийняття громадянства України.

З наданих до суду заявником документів встановлено, що він з 29.08.2003 по 20.06.2008 навчався у Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 53, у 2010 році закінчив Харківську вечірню (змінну) школу № 3, у 2012 році закінчив Харківське вище професійне механіко-технологічне училище, у 2017 отримав диплом бакалавра у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті.

Крім того, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, що заявник проживав у місті Харкові, де ходив у школу, навчався в училищі та інституті, тривалий час працює у кондитерській. Охарактеризували його з позитивної сторони, підтвердили знайомство з ним та його братом, проживання по сусідству.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначаються Законом України «Про громадянство України».

Згідно зі статтею 1 Закону України ?Про громадянство України? громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 вищавказаного Закону визначено підстави набуття громадянства України, зокрема г ромадянство України набувається внаслідок прийняття до громадянства.

Відповідно до статті 9 Закону України ?Про громадянство України? умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України, що засвідчується особою у поданій в установленому порядку заяві про прийняття до громадянства України;

2) подання: особою без громадянства - декларації про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство;

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.

Поняття ?проживання на законних підставах на території України? визначено у статті першій цього ж закону, та таким є проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

За інформацією Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області станом на 04.04.2023 не приймалося рішень про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозволу на імміграцію чи документування його посвідками на тимчасове чи постійне проживання.

За положеннями частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини проживання на законних підставах на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлювалися під судового розгляду справи № 520/8585/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 13.10.2010 про скасування рішення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 10.07.2008 про набуття громадянства України громадянином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з дітьми: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2021, яке постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 залишено без змін, у задоволенні вищевказаного позову відмовлено та встановлено такі обставини.

За результатами розгляду вищевказаної справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 04.07.2008 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, ГУ МВС України в Харківській області 10.07.2008 прийнято рішення, яким громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з дітьми: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) набули громадянство України за територіальним походженням, згідно з частиною 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001.

14.08.2008 Нововодолазьким РВ ГУ МВС України в Харківський області громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 на підставі довідки про набуття громадянства України, виданої 10.07.2008 УГІРФО ГУ МВС України в Харківської області.

04.10.2010 Головним управлінням МВС України в Харківській області на адресу судді Вовчанського районного суду Харківської області Божко В.М. направлено запит щодо підтвердження розгляду, серед інших, справи № 2-о-19/08 за заявою громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про встановлення факту його постійного проживання на території України з грудня 1985 року по травень 1992 року.

Листом № 7870 від 06.10.10 Вовчанський районний суду повідомив, що справа № 2-о-19/08 за заявою громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про встановлення факту його постійного проживання в Вовчанському районному суді не розглядалась, а за вказаними в запиті номерами зареєстровані зовсім інші справи.

За результатами розгляду подання провідного спеціаліста УГІРФО ГУМВСУ в Харківській області Кузьменко Г.О. від 11.10.2010 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України Головним управлінням МВС України в Харківській області прийнято рішення про скасування рішення ГУ МВС України в Харківській області від 10.07.2008 про набуття ОСОБА_2 разом з дітьми громадянства України, з підстав набуття громадянства України внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.

Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 по справі №820/6809/16, яка набрала законної сили 19.06.2017, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про скасування рішення Головного управління ДМС України у Харківській області від 13.10.2010 про скасування рішення ГУ МВС України в Харківській області по набуття ними громадянства.

Щодо документів, які підтверджують законність перебування на території України, суд зазначає таке.

Документами, які підтверджують перебування фізичної особи нерезидента на митній території України понад 183 календарних дні є паспортний документ або імміграційна картка, а також документи, на підставі яких він тимчасово проживає в Україні та документи, що підтверджують право власності (користування) на житло, визначене ним як місце тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до п. п. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України з метою оподаткування нерезидентом вважається фізична особа, яка не є резидентом України. Фізична особа - резидент це фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

Якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 дні (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Суд не приймає до уваги отримання заявником довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, як доказу постійного проживання на території України, оскільки такий надається для відкриття на території України банківського рахунка, заснування бізнесу, для укладення будь-якого цивільно-правового договору, що посвідчується нотаріально, для отримання дозволу на працевлаштування тощо. Крім того, такий документ отримано у 2009 році, тобто до прийняття вищевказаного рішення про скасування рішення про набуття громадянства.

Щодо отримання заявником військового квитка, то суд зазначає, що даний документ видається з метою обліку та ідентифікації особи та не підтверджує факту постійного проживання на території України.

Згідно зі ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Крім того, абзацом п`ятим ст. 3 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Пунктами 1 та 5 ст. 5 Закону України від 05 листопада 2021 року №1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Іноземець, особа без громадянства зобов`язані задекларувати або зареєструвати своє місце проживання та місце проживання дітей віком до 14 років (у тому числі новонароджених дітей), батьками або іншими законними представниками яких вони є, протягом 30 календарних днів з дня отримання посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, або після зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання.

При цьому, реєстрація місця проживання (перебування) особи внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Декларування місця проживання особи повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (п. 4 ст. 2 Закону №1871).

Законними підставами перебування на території України іноземців та осіб без громадянства для реалізації своїх прав на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є підстави, встановлені Законом України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» із змінами та доповненнями або Законом України від 08 липня 2011 року №3671-VI «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (ст. 5 Закону №1382).

Відповідно до частини третьої ст. 5 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій ст. 4 Закону №3773, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону (частина перша ст. 16 Закону №3773).

Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України (частина друга ст. 16 Закону №3773).

Будь-яких належним та допустимих доказів щодо проживання ОСОБА_1 на законних підставах на території України до суду не надано. Крім того, ці обставини неодноразово ставали предметом судового розгляду та не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи, що обставини проживання заявника на законних підставах на території України не підтвердженні належними доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 90, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.04.2023.

Головуючий : І.М.Демченко