ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3054/23 Справа № 204/4936/22 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей (суддя першої інстанції Приваліхіна А.І.),

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 20000 гривень, щомісячно.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, у розмірі 1/3 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 15 липня 2022 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір у сумі 992 гривні 40 копійок.

Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.

Із вказаним рішенням суду не погодилась позивачка, та через свого представника подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відповідач офіційно не працює, але має постійний дохід, приховує усі свої доходи, обставини та докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, свідчать про його матеріальне забезпечення.

Суд першої інстанції не врахував вимоги викладені у позовній заяві та доданими до неї докази щодо стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі та ухвалив рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей щомісячно, у розмірі 1/3 частки від усіх його видів заробітку (доходу).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просив рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції встановив всі обставини справи та об`єктивно при ухваленні рішення стягнув аліменти на користь позивачки у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку.

Також наголошує на тому, що позивачка не надала доказів можливості щомісячно сплачувати відповідачем аліменти у 20000 грн, та не зазначила чому саме ця сума повинна бути стягнута на її користь.

ОСОБА_3 просив рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуты справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі позовні вимоги про стягнення аліментів, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони від шлюбу мають двох малолітніх синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 липня 2018 року (а. с. 12) та паспортом № НОМЕР_2 , який видано 03 квітня 2019 року (а. с. 14-15); та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23 грудня 2020 року (а. с. 13) та паспортом № НОМЕР_4 , який видано 17 березня 2021 року (а. с. 16-17). Діти проживають разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. 31 липня 2021 року відповідач уклав договір про надання послуг № 147, відповідно до якого останній планує придбати автомобіль Nissan Altima сірого кольору 2017 року випуску (18-20). 21 жовтня 2021 року було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець передає у власність, а покупці приймають у спільну часткову власність, а саме: частину - ОСОБА_3 , та частину - ОСОБА_1 , придатну для використання за призначенням в цілому квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 21 та на звороті). Відповідно до розділу 6 договору про туристичне обслуговування № К38/210713-1 від 13 липня 2021 року (а. с. 22-25), який укладено між позивачкою та Туроператором ФОП ОСОБА_6 , вартість туристичних послуг складає 20350 гривень, яку замовник зобов`язується сплатити протягом одного банківського дня з дати укладення даного договору. Згідно із додатком № 1 до договору про туристичне обслуговування № К38/210713-1 від 13 липня 2021 року (а. с. 25), сторони по справі разом із дітьми відпочивали у Мармарисі Туреччини з 20 липня 2021 року по 27 липня 2021 року. 07 вересня 2022 року відповідач переказав власні кошти на банківську картку позивачки у сумі 4000 гривень з призначенням платежу «аліменти» (а. с. 49) та 16 вересня 2022 року - 3000 гривень (а. с. 50). Позивачка сплачує за утримання будинку та комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується роздруківками квитанцій з ПриватБанку (а. с. 57-67). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 04 жовтня 2022 року № 311549544, відповідачу належить наступне нерухоме майно: частки у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_1 , та 1/3 частка у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_3 (а. с. 68-71).

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх синів у розмірі 1/3 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 15 липня 2022 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до вимог чинного законодавства України. Саме цей розмір аліментів є справедливим, оскільки під час розгляду справи стороною позивача не доведено належними та достатніми доказами необхідність стягнення з відповідача розміру аліментів, який заявлено у позові.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З вказаних норм закону вбачається, що спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає.

Позивачка, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі і при цьому не заявляла позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу.

Проте, суд першої інстанції без врахування вказаних норм закону, що підлягали до застосування, вийшовши за межі позовних вимог, з власної ініціативи визначив спосіб та розмір стягнення аліментів з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, діючої на момент звернення з позовом, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд.

Отже, спосіб стягнення аліментів на дитину та його вибір законодавець залишив за позивачем, а тому суд не повинен був приймати до уваги бажання відповідача сплачувати аліменти у частці від доходу, оскільки така вимога суперечить діючому законодавству.

Так чином, суд першої інстанції, порушив норми матеріального права та вийшов за межи позовних вимог, оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, і самостійно обрав інший спосіб стягнення аліментів, ніж просив позивач, що суперечить принципу диспозитивності, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Встановлюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої-третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 182 СК України).

Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту ч.6 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 20000 гривень щомісячно. Посилалася на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

Проте, на думку колегії суддів, позивачем не надано суду першої інстанції належних доказів щодо фактичної можливості відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

Посилання представника позивачки у відповіді на відзив на апеляційну скаргу, що у листопаді 2022 року ОСОБА_1 особисто сплатила 25000 грн. за лікування зубів на одну дитину, не може бути підставою для задоволення позову в повному обсязі,оскільки матеріали справи не містять доказів платоспроможності відповідача для оплати даних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що кожного місяця перераховує на рахунок позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 6000 грн, що підтвердив відповідними квитанціями

З урахуванням ч.1 ст. 184 СК України, встановлених обставин щодо матеріального стану відповідача, який не має на утриманні інших осіб, та є працездатним, а також зважаючи на спільний обов`язок батьків по утриманню дитини, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 6000 гривень щомісяця, починаючи з 15 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, та вважає, що така сума буде відповідати засадам розумності та справедливості.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, про скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, через порушенням судом норм матеріального права, та ухвалення нового про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 6000 грн., щомісячно, починаючи з 15 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись статтями 141,374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ), аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень щомісяця, починаючи з 15 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 744,28 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська