ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1979/17

Провадження № 22-ц/4820/52/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю: відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 688/1979/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року (суддя Мазур Н.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділ частки в натурі.

В обґрунтування позову зазначала, що з 16 листопада 1991 року вона перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2014 року. За час шлюбу сторони збудували житловий будинок з верандою та прибудовою, сарай, гараж і погреб по АДРЕСА_1 . Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 10 травня 2017 року визнав право спільної сумісної власності сторін на це домоволодіння як майно, набуте ними за час шлюбу.

За таких обставин, посилаючись на неможливість досягнути згоди з приводу поділу спільного сумісного майна в порядку статті 372 ЦК України, ОСОБА_3 просила суд виділити їй у власність в натурі 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності, та визначити порядок користування домоволодінням.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_1 по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_2 . Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_2 , згідно 1-го варіанту висновку експерта №22-17/26 від 22 жовтня 2017 року, виділивши ОСОБА_3 в натурі у власність наступні приміщення: житлову кімнату 1-3 площею 11,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 11,1 кв.м., передпокій 1-5 площею 21,7 кв.м., кладову 1-2 площею 4,9 кв.м., кухню 1-1 площею 11,4 кв.м., коридор І площею 4,6 кв.м., коридор ІІ площею 11,8 кв.м., загальною площею 76,8 кв.м., та господарські будівлі: хлів площею 22 кв.м. та погріб площею 10,5 кв.м., загальною вартістю 115 975 грн 80 коп., виділивши ОСОБА_1 наступні приміщення: житлову кімнату 1-7 площею 11,0 кв.м., житлову кімнату 1-8 площею 11,2 кв.м., житлову кімнату 1-9 площею 29,2 кв.м., коридор 1-6 площею 11,1 кв.м., коридор ІІІ площею 11,8 кв.м., загальною площею 74,3 кв.м., та господарські будівлі: гараж площею 23 кв.м. та хлів площею 29 кв.м., загальною вартістю 129 280 грн 20 коп. Для ізольованого користування виділеними частинами житлового будинку зобов`язано ОСОБА_1 виконати наступні будівельно-монтажні роботи: із зовнішньої сторони житлового будинку правого фасаду коридору ІІІ влаштувати сходовий марш для входу в ізольовану частину квартири, яка знаходиться на 2-му поверсі так, як зображено в плані розподілу; у коридорі ІІІ у віконному прорізі влаштувати дверний проріз; приміщення 1-8 переобладнати під кухню, вартістю 20 411 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 205 грн 50 коп. вартості будівельно-монтажних робіт, необхідних для переобладнання і перепланування житлового будинку для розподілу його на дві рівні ізольовані квартири. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 652 грн 20 коп. компенсації різниці вартості часток у спільному майні подружжя. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 789 грн 21 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 370 грн 79 коп. судового збору. В задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і помилково дійшов висновку про встановлення обставин щодо обсягу спільно нажитого майна, джерел і часу його придбання. Вказує, що судом не було обґрунтовано причин виділення позивачці саме першого поверху, водночас зазначає, що розпочав проводити ремонтні роботи на першому поверсі спірного будинку, однак судом першої інстанції цього до уваги не взято. Апелянт не погоджується з варіантом поділу будинку визначеним відповідно до висновку експерта, вважає недоведеною можливість поділу систем життєзабезпечення будинку, також вказує, що експерт не врахував фактичного стану будинку, рекомендувавши із зовнішньої сторони будинку, коридору ІІІ влаштувати сходовий марш для входу в частину будинку АДРЕСА_3 , в віконному прорізі влаштувати дверний проріз, що суттєво погіршує технічний стан житлового будинку. Водночас не вирішеним залишається питання сходового маршу всередині будинку, чим зовсім не вирішується питання щодо ізоляції частини приміщення однієї від іншої всупереч вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що рішення ухвалено на підставі повного дослідження доказів та відповідності обставинам справи. Вказує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів апеляційної скарги.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11.09.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року скасовано в частині поділу будинку та господарських будівель в натурі, стягнення судового збору та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ будинку та господарських будівель в натурі відмовлено. В решті судове рішення залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги 1183 грн 82 коп.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки майна в натурі направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.01.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року в частині виділу частки домоволодіння, обсягу будівельних робіт із переобладнання та перепланування житлового будинку, розміру грошової компенсації вартості цих робіт і вартості домоволодіння, розподілу судових витрат змінено. Здійснено поділ житлового будинку з надвірними господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виділивши в натурі: ОСОБА_3 - приміщення житлового будинку «А-2» з верандою «а» та прибудовою «а-1»: коридор І площею 4,6 кв.м., кухню 1-1 площею 11,4 кв.м., кладову 1-2 площею 4,9 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 11,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 11,1 кв.м., передпокій 1-5 площею 17,2 кв.м., - і сарай з гаражем «Б», загальною вартістю 54 208 гривень, що становить 45% домоволодіння; ОСОБА_1 - приміщення житлового будинку «А-2» з верандою «а» та прибудовою «а-1»: коридор ІІ площею 11,8 кв.м., передпокій 1-5 площею 4,5 кв.м., коридор 1-6 площею 11,1 кв.м., житлову кімнату 1-7 площею 11,0 кв.м., житлову кімнату 1-8 площею 11,2 кв.м., житлову кімнату 1-9 площею 29,2 кв.м., коридор ІІІ площею 11,8 кв.м., і сарай з погребом «Б», загальною вартістю 65 967 гривень що становить 55% домоволодіння. Для повного відокремлення частин житлового будинку зобов`язано ОСОБА_1 провести будівельні роботи: облаштувати коридор у приміщенні передпокою 1-5, встановивши цегляну перегородку площею 10,8 кв.м; облаштувати кухню площею 14,2 кв.м. у приміщенні житлової кімнати 1-9, встановивши перегородку площею 11,0 кв.м.; облаштувати новий дверний проріз у приміщенні житлової кімнати 1-9. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 757 гривень 50 копійок грошової компенсації вартості будівельних робіт із переобладнання та перепланування житлового будинку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 880 гривень грошової компенсації вартості домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 920 гривень судового збору. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.08.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 січня 2021 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до апеляційного суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Від представника позивача ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 хворіє, а представник позивача ОСОБА_5 зайнятий в судовому засіданні в іншій справі, яка слухається Шепетівським міськрайонним судом на 10.30 год., а також у зв`язку з тим, що роботи по виготовленню проєкту по облаштуванню окремих систем життєзабезпечення спірного будинку ще не завершені. Враховуючи, що вимогами цивільного процесуального законодавства встановлені строки розгляду справи в апеляційній інстанції і клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи надійшли поза межами цього строку, відсутність належних та допустимих доказів об`єктивної неможливості їх участі в судовому засіданні призначеного на 14.30 год. 10.04.2023, а також можливість позивача та його представника заявити клопотання про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, реалізацію позивачем права на викладення своїх аргументів у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів поважності причин неявки в судове засідання не встановила, і, відповідно, підстав для відкладення розгляду справи та вважала за можливе слухати справу за відсутності позивача та його представника. При цьому, колегія суддів виходила з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов та здійснюючи поділ житлового будинку та господарських побудов в натурі, суд першої інстанції виходив із того, що варіант поділу будинку, передбачений висновком судової будівельно-технічної експертизи №22/17-26 від 22.10.2017 та додаткової судової будівельно-технічної експертизи №04/18-26 від 12.02.2018 єдиним можливим варіантом, що дає можливість виділити сторонам частини ізольованих квартин з незначним відхиленням від ідеальних часток та присудженням тому з співвласників, частка якого зменшується, відповідної грошової компенсації.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Встановлено, що з 16 листопада 1991 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2014 року.

За час шлюбу сторони побудували житловий будинок з надвірними господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , зокрема: житловий будинок А-2 з верандою «а» та прибудовою «а-1» загальною площею 151,1 кв.м., сарай з гаражем і погребом Б загальною площею 84,5 кв.м. Вартість домоволодіння складає 120 175 грн.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Частиною 1 статті 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення містяться у ст. 60 СК України.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

В силу ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Близькі за змістом норми закріплені у ст.ст. 370, 372 ЦК України.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено договором або законом, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, а частки подружжя у цьому майні є рівними.

Виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна в особисту власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

На відміну від виділу (ст. 370 ЦК України), за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу (ст. 372 ЦК України) спільна сумісна власність припиняється для всіх її учасників.

Поділ житлового будинку, який перебуває у спільній сумісній власності осіб, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній сумісній власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної сумісної власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі, повинен передати співвласнику частку жилого будинку, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірне домоволодіння належить сторонам на праві спільної сумісної власності, внаслідок чого воно може бути поділене між ними в натурі з незначним відхиленням від рівних часток співвласників у майні та присудженням тому з співвласників, частка якого зменшується, відповідної грошової компенсації.

Водночас, здійснюючи цей поділ за варіантом, визначеним у висновку будівельно-технічної експертизи №22/17-26 від 22 жовтня 2017 року та додаткової будівельно-технічної експертизи №04/18-26 від 12 лютого 2018 року, суд першої інстанції припустився помилки з огляду на наступне.

Згідно цих висновків експерта поділ двоповерхового житлового будинку з надвірними господарським будівлями можливий з відхиленням від ідеальних часток співвласників у пропорції 51% і 49%. Експерт запропонував одному з співвласників виділити перший поверх будинку, а іншому співвласнику - другий поверх будинку, а також визначив порядок поділу господарських будівель (з розрахунку 39% і 61%). При цьому, для відокремлення частин будинку останній мав провести будівельно-монтажні роботи, зокрема облаштувати сходовий марш із зовнішньої сторони будинку з дверним прорізом і переобладнати одне житлове приміщення під кухню.

Вимоги до облаштування ізольованих квартир визначені у Державних будівельних нормах України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» ДБН В.2.2-15-2005, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року №80. Відповідно до пункту 2.22 цих будівельних норм у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення.

Запропонувавши варіант поділу житлового будинку, експерт не розглянув питання щодо можливості облаштування сходового маршу на другий поверх всередині будинку та підсобних приміщень у відокремлених квартирах. Також експерт визначив, що для поділу будинку необхідно виконати ряд будівельних робіт, однак, вартість цих робіт обрахована ним узагальнено, а не по кожному виду робіт.

Отже, висновки експерта №22/17-26 від 22 жовтня 2017 року та №04/18-26 від 12 лютого 2018 року не містять повну інформацію щодо предмета доказування та в силу ст. 77 ЦПК України є неналежними доказами.

Всупереч норм ст.ст. 89, 102, 110 ЦПК України, суд першої інстанції не дав належну оцінку вказаним висновкам експерта та застосував їх при визначенні варіанту поділу спірного домоволодіння.

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №28/20 від 22 жовтня 2020 року, яка проведена в суді апеляційної інстанції, поділ спірного домоволодіння в натурі між співвласниками є технічно можливим. Експерт розробив чотири варіанта поділу домоволодіння з незначним відхиленням від розміру рівних часток співвласників.

При цьому, перший варіант поділу, який зазначений у експертному висновку від 22 жовтня 2020 року №28/20, є найбільш наближеним до розміру часток сторін (відступлення 5 %), передбачає незначний обсяг будівельних робіт для повного відокремлення будинку без втручання в несучі конструкції та інженерні системи будинку, що не потребує отримання дозвільних документів.

Однак, умовою поділу майна може бути не лише технічна можливість відокремлення приміщень в окремі площі, які мають бути ізольовані одна від одної, а й технічна можливість відокремлення системи життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення) для кожного з ізольованих приміщень.

Відповідно до висновку додаткової будівельно-технічні експертизи № 28/20 від 22 жовтня 2020 року для повного відокремлення частин будинку в ізольовані квартири за варіантом № 1 поділу житлового будинку необхідно провести будівельні роботи: облаштувати коридор у приміщенні передпокою 1-5, встановивши цегляну перегородку площею 10,8 кв.м.; облаштувати кухню площею 14,2 кв.м. у приміщенні житлової кімнати 1-9, встановивши перегородку площею 11,0 кв.м.; облаштувати новий дверний проріз у приміщенні житлової кімнати 1-9. Вказані будівельні роботи не передбачають втручання в несучі конструкції. Експертом вказано, що за відповідним проєктом по відокремленню інженерних комунікацій співвласникам слід звертатись до проєктних установ.

Таким чином, експертом фактично підтверджена необхідність влаштування співвласниками автономних інженерних мереж (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), проте, питання про технічну можливість влаштування у кожному ізольованому приміщенні, що виділяється кожній із сторін, системи життєзабезпечення та чи потребує таке переобладнання втручання в інженерні системи загального користування, залишено експертом без відповіді.

Позивачем відповідних документів - проєктів по відокремленню інженерних комунікацій до суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

При цьому, апеляційним судом під час розгляду справи було роз`яснено сторонам їх право на надання таких документів, позивач через свого представника скористалась таким правом та ще в судовому засіданні 24.10.2022 апеляційний суд надав їй час для можливості виготовлення проєкту по облаштуванню окремих систем життєзабезпечення спірного будинку. Проте, станом на 10.04.2023 до апеляційного суду таких документів позивачем не надано. Доказів в підтвердження поважності причин неможливості надання таких документів суду також не надано.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За встановлених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішення спору щодо поділу житлового будинку без наявності дозволів компетентних організацій та відповідних проєктів по відокремленню інженерних комунікацій та встановлення автономних систем електропостачання, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення для кожного співвласника може створити загрозу для життя і здоров`я власників будинку, цілісності об`єкту нерухомості, порушення будівельних норм і правил, а тому рішення суду першої інстанції в частині поділу будинку, господарських будівель та споруд в натурі підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення в цій про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, при відмові в позові, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 10 154 грн 46 коп. (1839,42 (судовий збір при подачі апеляційної скарги) + 3140 (витрати по оплаті експертизи) + 2615,04 (витрати по оплаті експертизи) + 2560 (судовий збір при подачі касаційної скарги)).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року в частині поділу будинку, господарських будівель та споруд в натурі, в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про поділ будинку, господарських будівель та споруд в натурі відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 154 грн 46 коп. судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай