Справа №705/798/23
2/705/1201/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої уманської державної нотаріальної контори про скасування заборони на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першої уманської державної нотаріальної контори про скасування заборони на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та з метою реалізувати свої права у січні 2023 року він звернувся до державного реєстратора для вчинення реєстраційної дії, проте, йому було повідомлено про обтяження, а саме заборону на вищевказаний житловий будинок. Підставою обтяження є повідомлення Держбанку. Позивачу не зрозуміло по якій причині заборона діє по сьогоднішній день, адже, в минулому він брав позику в Держбанку, проте, на даний час вона повністю погашена, заборгованість відсутня. Йому не відома причина того, чому не була знята заборона зразу після погашення заборгованості. Оскільки, у зв`язку з проведеним вивченням нормативних документів, що супроводжували ліквідацію Держбанку СРСР, було виявлено, що 02.12.1990 Верховною Радою РРФСР був прийнятий Закон «Про Центральний банк РРФСР», постановою Верховної Ради РРФСР № 1917-І від 22.11.1991 Центральний банк РРФС оголошений єдиним на території РСФСР органом державного грошово-кредитного та валютного регулювання економіки республіки. Цією ж постановою Центральному банку РРФСР наказувалося до 01.01.1992 ухвалити у своє повне господарське відання і управління матеріально-технічну базу та інші ресурси Держбанку СРСР, мережу його установ, підприємств і організацій. 08.12.1991 було підписано Угоду про створення Співдружності Незалежних Держав, відповідно до ст. 14 якої, діяльність органів колишнього Союзу РСР припинено. 20.12.1991 постановою президії Верховної ради РРФСР за №2066-І Державний банк СРСР був «упразднен», всі його активи та пасиви, а також майно на території РРФСР передані Центральному банку РРФСР (Центробанку російської федерації), який є правонаступником Державного банку СРСР, проте, лише в частині зобов`язань Державного банку РРФСР. Тому, на даний час відсутня юридична особа, яка могла б ініціювати скасування обтяження, тому позивач з даним позовом звернувся до суду.

Ухвалою судді від 13.032023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора для вчинення реєстраційної дії, проте, йому було повідомлено про обтяження, а саме заборону на вищевказаний житловий будинок. Підставою обтяження є повідомлення

ОСОБА_2 зазначає, що в минулому він брав позику в Держбанку, проте, на сьогоднішній день вона повністю погашена, заборгованість відсутня. При цьому, йому не відома причина того, чому не була знята заборона зразу після погашення заборгованості.

На сьогоднішній день, у зв`язку з розпадом Радянського Союзу та отриманням Україною незалежності, проведеними реорганізаціями, в тому числі пов`язану з Держбанком, на даний час відсутня юридична особа, яка могла б ініціювати скасування обтяження, або була зацікавлена в існуванні такого обтяження.

Тобто, в даному випадку, у зв`язку із зазначеним встановити підставу накладення заборони неможливо, адже документи, за яким виникла підстава щодо зазначеної заборони відсутні ймовірно через виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

У зв?язку з тим, що встановити підставу накладення заборони неможливо, адже документи, за яким виникла підстава щодо зазначеної заборони відсутні ймовірно через виконання зобов`язання, особа, яка була б заінтересована в існуванні цього обтяження також не встановлено, тому вказане обтяження підлягає скасуванню.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Припинити обтяження на нерухоме майно зареєстроване за №4928231 Уманською міською державною нотаріальною конторою від 10.05.2007 на підставі повідомлення Уманського Держбанку б/н, на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Припинити обтяження на нерухоме майно зареєстроване за №4930384 Уманською міською державною нотаріальною конторою від 10.05.2007 на підставі повідомлення Уманського Держбанку б/н, на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко