Провадження № 22-ц/802/407/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою відповідача Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства (далі - КП) «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди його позовні вимоги задоволено частково.

Суд ухвалив поновити його на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року, стягнути в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101233,73 грн та моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

На виконання постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 11 квітня 2022 року КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради було видано наказ № 263-ОC/К про поновлення його на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення.

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 липня 2022 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2022 року у зазначеній справі було скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Ухвалено поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року. Стягнуто з відповідача в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101233,73 грн та моральну шкоду в розмірі 4000,00 гривень.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач також зазначав, що незважаючи на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 31 березня 2022 року його було поновлено на роботі і на те, що судове рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання, адміністрація закладу його до роботи не допустила, а 12 квітня 2022 року був виданий наказ № 264-ОC/К про призупинення з ним трудових відносин до закінчення в Україні періоду воєнного стану.

Відповідач за його заявою 29 липня 2022 року видав наказ про надання йому відпустки за період роботи з 29 грудня 2021 року і по 29 грудня 2022 року терміном 31 календарних днів, тобто по 28 серпня 2022 року, а 30 серпня 2022 року за згодою сторін він був звільнений з посади лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2022 року у справі № 161/7449/22 задоволено його позов про визнання наказів № 455-ОС/К від 28 липня 2022 року та № 264-ОC/К від 12 квітня 2022 року недійсними.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня 2022 року по 28 липня 2022 року за 85 робочих днів у розмірі 51526,15 грн, а також понесені витрати за надану правничу допомогу в розмірі 4400 грн та судовий збір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягнути з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня 2022 року по 28 липня 2022 року у розмірі 51526,15 грн.

Стягнуто з відповідача в користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Стягнуто з відповідача в користь позивача 4400 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частині другій статті 233 КЗпП України. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині 2 статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь-яким строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника. До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).

Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Судом за матеріалами справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про скасування наказів щодо призупинення трудових відносин ухвалено визнати незаконними наказ КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради № 264-ОС/К від 12 квітня 2022 року та наказ № 455-ОС/К від 28 липня 2022 року, яким внесено зміни до пункту 1 наказу від 12 квітня 2022 року про призупинення з ОСОБА_1 , як лікарем-хірургом дитячого хірургічного відділення, трудового договору з 12 квітня 2022 року і до 28 липня 2022 року, а також ухвалено скасувати їх дію.

Стягнуто з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в користь ОСОБА_1 992,40 грн сплаченого судового збору (а. с. 10-11, 47-50).

Крім того судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2022 року у справі № 161/15464/21 за позовом ОСОБА_1 до КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу ухвалено поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року, стягнуто з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101233,73 грн, стягнуто з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в користь ОСОБА_1 4000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року допущено до негайного виконання (а. с. 64-66).

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 липня 2022 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Ухвалено поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року, стягнуто з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101233,73 грн та 4000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року допущено до негайного виконання (а. с. 59-63).

Отже, зазначеними судовими рішеннями встановлено, що позивача ОСОБА_1 звільнили з роботи з порушенням норм трудового законодавства, у зв`язку з чим його було поновлено на роботі з 31 липня 2021 року, стягнуто з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101233,73 грн.

Також судом встановлено, що відповідач 12 квітня 2022 року видав наказ № 264-ОС/К, яким призупинив дію трудового договору з позивачем ОСОБА_1 з 12 квітня 2022 року і до закінчення в Україні періоду дії воєнного стану, а 28 липня 2022 року відповідач видав наказ № 455-ОС/К про внесення змін у попередній наказ, яким вніс зміни у попередній наказ про призупинення дії трудового договору з 12 квітня 2022 року до 28 липня 2022 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року, визнано незаконними та скасовано накази КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради № 264-ОС/К від 12 квітня 2022 року та № 455-ОС/К від 28 липня 2022 року.

При цьому судовими рішеннями встановлено, що у роботодавця КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради були відсутні правові підстави для призупинення дій трудового договору з позивачем ОСОБА_1 , оскільки позивач мав можливість виконувати свою роботу, а роботодавець, незважаючи на бойові дії, не був позбавлений можливості забезпечити працівника роботою та належними умовами праці.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене суд першої інстанції у справі, що переглядається, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача в користь позивача слід стягнути середній заробіток за період призупинення дії трудового договору, а саме за період з 01 квітня 2022 року і до 28 липня 2022 року.

Колегія суддів також погоджується з визначеним розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який складає 51526,15 грн.

У пункті 21 своєї постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

З врахуванням того, що середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 складала 606,19 грн та того, що за період з 01 квітня 2022 року по 28 липня 2022 року було 85 робочих днів, суд першої інстанції правильно визначив, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня 2022 року по 28 липня 2022 року складає 51526,15 грн (606,19 грн середньоденна заробітна плата позивача х 85 робочих днів = 51526,15 грн).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді