Дата документу 18.04.2023
Справа № 334/8468/21
Провадження № 2/334/170/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Баруліна Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Півень М.С.,

представника позивача адвоката Ускової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України, про захист прав споживачів та про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором №25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України, в якому просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», провести реструктуризацію заборгованості за Договором кредиту №25/1-242-К/Р 0) від 17.04.2006р., укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» згідно вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX, із здійсненням всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач ОСОБА_1 зазначив, що 17.04.2006р. між ОСОБА_2 та між АКІБ «УкрСиббанк» (що після перейменування стало ПАТ «УкрСиббанк») було укладено кредитний договір №25/1-242-К/Р 0) від 17.04.2006р., згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 24000,00 доларів США, термін повернення якого не пізніше 23.03.2013р. Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує 13% річних. Кредит є споживчим, в іноземній валюті, спрямований на придбання житла, яке є єдиним у позивача. В якості забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №0, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа предмету іпотеки становить 41,42 кв.м. У подальшому через девальвацію гривні до долара США виникла заборгованість за кредитним договором. Кредит було отримано позивачем як фізичною особою на споживчі цілі на придбання єдиного нерухомого майна, яке Позичальником було передано в іпотеку Банку, отже кредит підпадає під визначення споживчого кредиту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Позивач, ОСОБА_1 є спадкоємцем свого батька, ОСОБА_2 .

22.07.2021 року ОСОБА_1 подав заяву до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про реструктуризацію зобов`язань за іпотечним кредитом № 25/1-242-К/Р 0) від 17.04.2006 року на строк не менше 10 років, та сплачувати суму заборгованості рівними частинами щомісяця протягом 10 років. Заява була подана у відповідності до Законів №4475, №4398 і №4399 які набули чинності 23.04.2021 року «Про реструктуризацію валютних кредитів» згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021 та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування».

Листом-відповіддю від 05.08.2021 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відмовило у проведенні реструктуризації кредитного зобов`язання, з наступних підстав: станом на 01 січня 2014 року за ОСОБА_2 обліковується прострочена заборгованість за кредитним договором № 25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року у сумі 7602,52 доларів США, що в силу приписів Закону №1381-IX, виключає право позивача на проведення реструктуризації кредитних зобов`язань, та такий кредит не підлягає обов`язковій реструктуризації.

Позивач не погоджується із наведеної відмовою відповідача у проведенні реструктуризації кредитних зобов`язань. Зазначає, що 23.04.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13.04.2021 року, яким доповнено п. 7 розділу IV Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» спрямованих на захист та відновлення платоспроможності позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації». Вважає, що даний пункт №1381-IX надає право боржнику на подання заяви про проведення реструктуризації, відповідно до Закону №1381-IX, а не обмежує його у праві звернення до кредитора із заявою про проведення реструктуризації. Позивач дотримався строку на подання заяви на проведення реструктуризації. На час подання заяви на проведення реструктуризації, відповідно до Закону 1381-IX, порушених судових справ, в яких предметом спору є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя не було, проте відповідач неправомірно обмежив позивача у передбаченому законом праві на проведення реструктуризації. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-4491/11 від 12.03.2012 року, встановлений борг Позичальника разом з поручителями по кредитному договору, за договором про іпотечний кредит № 25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року, проте Закон №1381-IX має на меті пом`якшення відповідальності боржника та, відповідно, можливість поновити платоспроможність боржника перед кредитором. Звертає увагу суду на те, що дія Закону №1381-IX за своєю юридичною природою націлена на пом`якшення відповідальності боржника перед кредитором, таким чином Закон №1381-IX повинен застосовуватись у даних правовідносинах.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову Позивачу відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2022 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відзив суду не надав.

Від третьої особи: Національний банк України, надійшло пояснення, в якому НБУ зазначив, що зважаючи на функції, які виконує Національний банк, до його повноважень не відноситься питання надання правової оцінки щодо правильності застосування фізичними особами норм законодавства у договірних відносинах. Відносини, які вини акають між кредитором та боржником на підставі кредитного договору є договірними, і втручання в них суперечитиме основним принципам цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 3, 626, 628, 1054 ЦК України. Тому рішення у даній справі не може вплинути на права та інтереси Національного банку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ускова І.І., в судовому засіданні підтримала заявлений позов у повному обсязі, просила його задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Також пояснила, що іпотечна квартира була поділена між подружжям, та на даний час 1/2 належить померлому ОСОБА_2 та 1/2 частини належить його колишній дружині ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 на даний час не отримав свідоцтво про спадщину, та що окрім позивача після померлого позичальника ОСОБА_2 є і інші спадкоємці. Так стало відомо, що в Полтавській області прийняла спадщину малолітня дитина.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що позивач не давав документі, що він належним чином прийняв спадщину, та що є інші спадкоємці. Крім того пояснив, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відмовив позивачу ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації, так як відповідно до положень Закону України за № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», боржник мав прострочену заборгованість на 01 січня 2014 року допустив значну заборгованість за кредитним договором, так за ОСОБА_2 числилась прострочена заборгованість за кредитним договором № 25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року у сумі 7 602,52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.01.2014 року складає 60 766,96 грн. Тому у ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були відсутні правові підстави для реструктуризації заборгованості позичальника, на умовах. Крім того позичальником не було надано необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у Законі. Також представник відповідача надіслав на адресу суду свої письмові пояснення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та між АКІБ «УкрСиббанк» (що після перейменування стало ПАТ «УкрСиббанк») було укладено кредитний договір №25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 24000,00 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує 13% річних. Кредит надавався зі строком погашення не пізніше 23 березня 2013 року зі сплатою 13% річних, та ОСОБА_2 був зобов`язаний щомісячно до 10 числа повертати кредитні кошти і проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору.(а.с. 21-23)

Також між ОСОБА_2 та між АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки №25/1-242-К/Р/З від 17.04.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , передав в іпотеку нерухоме майно, трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка є власністю Іпотекодавця та за даною адресою зареєстрований іпотекодавець. (а.с. 48-53)

02.03.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 2-4491/11) стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у сумі 8 899,73 доларів США, що становить 70 939,75 грн. (а.с. 38-39)

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі договору Факторингу №4 від 11.06.2012р. укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» відбулося відступленням прав вимоги за зобов`язанням кредитного договору № 25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2014 року замінено стягуюча ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі №2-4491/2011. (а.с. 18-20)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , позичальник за кредитний договір №25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року. (а.с. 17)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 266605257 від 20.07.2021 р., ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12-15)

22.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» із заявою щодо проведення реструктуризації за Кредитним договором № 25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 , зазначивши в заяві, що він є спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 та додавши до заяви додатки зазначені в заяві. (а.с. 29-34)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 265885863 від 14.07.2021 р., за ОСОБА_1 , відсутнє зареєстроване майно. (а.с. 10-11)

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 16).

Листом-відповіддю від 05.08.2021 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відмовив ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації, посилаючись на те, що станом на 01 січня 2014 року за ОСОБА_2 обліковується прострочена заборгованість за кредитним договором № 25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року у сумі 7602,52 доларів США, що за курсом НБУ становить 60 766,96 грн., що в силу приписів Закону №1381-IX, виключає право позивача на проведення реструктуризації кредитних зобов`язань, та такий кредит не підлягає обов`язковій реструктуризації, згідно Закону України №1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». (а.с. 35-36)

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнятоЗакон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі Закон №1381-IX).

Цим законом внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року №1381-IX.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

- у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

- у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

- у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:

- прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;

- найменування кредитодавця (повне або скорочене);

- інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;

- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);

- інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);

- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя;

- документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 посилається у позові, що він є спадкоємцем після померлого позичальника ОСОБА_2 , однак позивач не надав жодного документа, з якого можливо встановити, що позивач дійсно є спадкоємцем ОСОБА_2 , та що він дійсно є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у позові також не зазначає, яким чином, він прийняв спадщину, в якій саме частині він прийняв спадщину після померлого та чим це підтверджується. В позові не зазначає, чи є інші спадкоємці, які прийняли спадщину.

Законом України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Позивачем ОСОБА_1 не було надано свідоцтво про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 .

Крім того, представник позивача в судовому засіданні повідомила суду, що після померлого ОСОБА_2 є і інші спадкоємці, однак, хто із спадкоємців прийняв спадщину після померлого ОСОБА_2 , та в якій частин, суду не було повідомлено, та не надано будь-яких документів, щодо даних спадкоємців.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до Договору іпотеки №25/1-242-К/Р/З від 17.04.2006 року, укладеним між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», який був наданий позивачем суду, ОСОБА_2 , передав в іпотеку нерухоме майно, трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка є власністю Іпотекодавця та за даною адресою був зареєстрований іпотекодавець. (а.с. 48-53)

В той же час позивач посилається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , передана в іпотеку, на підтвердження чого надає Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 266605257 від 20.07.2021 р., в якій зазначено, що ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та яка перебуває в іпотеці. Іпотекодержателем зазначено ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ». (а.с.12-14)

Кому належить інша 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та чи перебуває вона також в іпотеці, суду не було повідомлено та не надано, будь-яких доказів.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до наданої ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» довідки вих. №732475/1 від 01.01.2014 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року станом на 01.01.2014 року становить 7602,52 доларів США, що за курсом НБУ становить 60 766,96 грн. (а.с. 147)

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження того,що в силу приписів Закону №1381-IX, він має право на проведення реструктуризації кредитних зобов`язань, після померлого ОСОБА_2 . Крім того, станом на 01.01.2014 року наявна прострочена заборгованість за кредитним договором №25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року.

Статтею 89 ЦПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором №25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року, укладеним ОСОБА_2 , не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України, про захист прав споживачів та про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором №25/1-242-К/Р від 17.04.2006 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено 28.04.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ», , 01042, м. Київ, вулиця Іоанна Павла ІІ, буд.4/6, корпус «В», поверх 4, каб. 402.

Суддя: Баруліна Т. Є.