ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

секретаря судових засідань Омельчук С.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 в якому, просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 62 494,96 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.07.2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області 22.03.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом від 06.12.2021 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання їхніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця. Однак, внаслідок не виконання відповідачем судового наказу станом на 07.12.2022 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 62 494,96 гривень.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

07.03.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач не згоден із позовними вимогами та визначеним розміром неустойки, оскільки її розмір починається рахуватися із листопада 2021 року, в той час, як заява стягувача аліментів до ВДВС датується 26.01.2022 року, постанова ВДВС про відкриття виконавчого провадження датується 31.01.2022 року, перший виклик боржника до державного виконавця на 12.10.2022 року датується 29.09.2022 року без доказів його поштового направлення боржнику та його вручення боржнику. Повторний виклик державного виконавця на 16.11.2022 року, датується 01.11.2022 року, знову ж таки без доказів його поштового направлення та вручення боржнику. Таким чином, ОСОБА_2 до грудня 2022 року про стягнення із нього аліментів не було відомо (він по можливості надавав кошти колишній дружині в якості сплати аліментів добровільно, при чому після кожної сплати вона також не попереджала його про наявність заборгованості), відповідач дізнався про відкрите виконавче провадження в грудні 2022 року, відразу прийшов до державного виконавця, сам написав заяву, взяв зобов`язання платити аліменти, менш ніж на протязі місяця працевлаштувався (прийнятий на роботу з 03.01.2023 року), сам повідомив про це державного виконавця та дав погодження про стягнення із нього 50 відсотків від заробітку. А тому відповідач вважає особливо неправомірним нарахування йому пені за листопад 2021 р. в розмірі 2455,17 грн., за грудень 2021 р. в розмірі 4910,33 грн., за січень 2022 р. в розмірі 4910,33 грн. - оскільки фактично виконавче провадження почало діяти з лютого 2022 року. Також відповідач не погоджується із фактичним ствердженням позивача, що після розлучення, колишнє подружжя не спілкується та батько дітей добровільно не спілкується із дітьми і не бачиться із ними та не бере участі у їх вихованні. Але насправді відповідач постійно чинить перешкоди відповідачу, як батька дітей у спілкуванні із дочками, вимагаючи за це кошти. Крім цього, відповідач добровільно надав позивачу кошти на дітей, що підтверджується копіями квитанцій про вже сплачені аліменти, протягом 2022 року. З цих же підстав відповідач ОСОБА_2 вважає позов ОСОБА_5 є безпідставним, бездоказовим та поданий із порушенням вимог ч. 1 ст. 196 СК України. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити в задоволені позову.

07.03.2023 року представник відповідача також подав зустрічну позовну заяву про повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення стягнення аліментів.

14.03.2023 року позивач подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що 01.01.2022 року судовий наказ Фастівського міськрайонного суду Київської області, заява та матеріали справи направлено на адресу відповідача та отримано ним 16.01.2022 року, що підтверджується супровідним листом та рекомендованим повідомленням про вручення відправлення. В подальшому державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного судового наказу. Як вбачається з листа №17270-12 від 06.03.2023 постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №68419796 від 31.01.2022 направлена сторонам. Окрім того, відповідача було повідомлено про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. Постановами державного виконавця ВП №68419796 від 06.06.2022 відповідачу встановлені тимчасові обмеження, зокрема встановлено обмеження на право керування транспортними засобами, виїзду за межі України, тощо. Також, постановою державного виконавця ВП №68419796 від 06.06.2022 накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках відповідача. Відповідачу неодноразово направлявся виклик до державного виконавця для надання інформації та документів щодо сплати боргу. 06.12.2022 державний виконавець повідомив відповідача про адміністративну відповідальність за невиконання рішення суду про сплату аліментів, що підтверджується наданим відповідачем поясненням від 06.12.2022, актом державного виконавця від 06.12.2023. Враховуючи зазначене, відповідачу ще з січня 2022 року було відомо про стягнення з нього аліментів на утримання дітей на підставі судового наказу, а твердження представника відповідача про те, що відповідач до грудня 2022 року не знав про такий наказ є безпідставним. Разом з тим, відповідач вводить суд в оману стверджуючи, що майже щомісяця перераховував/надавав кошти в якості аліментів на утримання дітей так як, в даних квитанціях взагалі відсутня інформація про те хто та кому перераховувалися кошти, а в призначені платежу вказано «поповнення банківської карти». Отже, надані до позову квитанції жодним чином не доводять факт сплати відповідачем аліментів на утримання дітей. Крім цього, станом на 02.03.2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів не тільки не зменшилась, а навпаки виросла та становить 72 593,94 грн.

На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

14.03.2023 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка станом на 02.03.2023 року складає 72 593,94 грн.

Ухвалою від 15.03.2023 року в прийнятті зустрічного позову відмовлено. На даний час триває апеляційне оскарження ухвали окремо від рішення суду.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заяву про збільшення позовних вимог, просили вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, також надавши додаткові пояснення до позову відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову, призупинити розгляд справи до кінцевого вирішення питання щодо скарги на дії державного виконавця та зобов`язання вчинити дії в справі № 4-с/381/13/23 та кінцевого вирішення Київським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду від 15.03.2023 про відмову у приєднанні його зустрічного позову до матеріалів справи та його розгляд разом із позовом ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 /а.с.6-7/.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано. ОСОБА_6 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » /а.с.3-4/.

Судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2021 року у справі №381/4120/21 стягнуто з ОСОБА_2 аліментина користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, а саме з 16.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Вінницькою - Бевз В.М. відкрито виконавче провадження ВП № 68419796 від 31.01.2022 року з примусового виконання вищевказаного судового наказу виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області у справі №381/4120/21 від 12.01.2022 року /а.с.64/.

Листом №17270-12 від 06.03.2023 Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 68419796 від 31.01.2022 направлена сторонам.

Відповідно до листа №14861-12 від 06.06.2022 Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Виговського Д.О. було повідомлено про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру /а.с.67/.

Постановами державного виконавця по ВП № 68419796 від 06.06.2022 ОСОБА_2 встановлені тимчасові обмеження, зокрема встановлено обмеження на право керування транспортними засобами, виїзду за межі України, тощо /а.с.69-72/.

Також, постановою державного виконавця ВП № 68419796 від 06.06.2022 накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках ОСОБА_2 /а.с.69/.

З вищевказаних документів вбачається, що відповідачу, ОСОБА_2 неодноразово направлявся виклик до державного виконавця для надання інформації та документів щодо сплати боргу (копії листів №46363-12 від 29.09.2022, №532-12 від 01.11.2022, 59497-12 від 28.11.2022) /а.с.73-79/.

Крім цього, 06.12.2022 державним виконавцем було повідомлено відповідача про адміністративну відповідальність за невиконання рішення суду про сплату аліментів, що підтверджується наданим відповідачем поясненням від 06.12.2022, актом державного виконавця від 06.12.2023 /а.с.80/.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_8 в січні 2022 року стало відомо про стягнення з нього аліментів на утримання дітей на підставі судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2021 у справі 381/4120/21.

З огляду на зазначене, суд вважає, що твердження представника відповідача про те, що відповідач до грудня 2022 року не знав про такий наказ є безпідставним.

Крім цього, жодних доказів, на спростування наявності факту вини відповідача у несплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість, відповідач та його представник суду не надали.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 02.03.2023 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 72 593,94 грн. /а.с.113-114/.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідачу було відомо про рішення суду (судовий наказ) щодо стягнення з нього аліментів та про наявну заборгованість, разом з тим, він не вчинив необхідних дій, щоб погасити заборгованість та виконувати рішення суду в добровільному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено розрахунок відповідно до формули, яка була визначена Великою Палатою Верховного Суду. Відповідно до наведеного розрахунку загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2021 року по 02.03.2023 року складає 72 593,94 гривень.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо стягнення пені у сумі 72 593,94 гривень, а саме сума, що не перевищує 100 відсотків заборгованості, підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 258-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, ст. 196 СК України, Постанова Верховного Суду у складі Великої Палати від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 72 593,94 (сімдесят дві тисячі п`ятьсот дев`яносто три гривні 94 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2023.

Суддя Л.М.Ковалевська