Справа № 595/1516/21
Провадження № 2/595/12/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Боднар М.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов`язання здійснити перебудову житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Варода П.Б. звернувся до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_4 про зобов`язання здійснити за власний рахунок перебудову житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , для приведення його до попереднього стану, який існував до моменту самочинного будівництва. В обгрунтування позову зазначив, що позивач є власником частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування частини житлового будинку від 9 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г., реєстровий №1455, а також частини земельної ділянки площею 0,0969 га, кадастровий номер :02:001:0268, розташованої за тією ж адресою, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі договору дарування земельної ділянки від 9 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г., реєстровий №1454. Співвласником іншої частини вищевказаного житлового будинку є відповідач ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 червня 2008 року, виданого Борщівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1882, а також іншої частини земельної ділянки площею 0,0969 га, кадастровий номер :02:001:0268, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 жовтня 2013 року, виданого Борщівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1603. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , його загальна площа становить 106,3 кв.м, житлова площа 64,5 кв.м. Житловий будинок, 1/2 частина якого спадкується, на плані позначений літ. "А" загальною площею 106,3 кв.м, житловою 64,5 кв.м, складається з: Пд "І-І" підвал площею 5,5 кв.м, "ІІ-ІІ" підвал площею 11,4 кв.м, "ІІІ-ІІІ" підвал площею 6,3 кв.м, "IV-IV" підвал площею 1,5 кв.м, "V-V" підвал площею 17,4 кв.м. Всього по підвалу 42,1 кв.м І "1-1" коридор площею 7,4 кв.м, "1-2" кухня площею 19,0 кв.м, "1-3" кімната площею 27,2 кв.м, "1-4" кімната площею 18,5 кв.м, "1-5" кімната площею 18,8 кв.м, "І-І" веранда площею 15,4 кв.м. Всього по І - му поверху 106,3 кв.м. Відмостка - №1; Огорожа - №11. Відповідач ОСОБА_4 без згоди позивача ОСОБА_3 самочинно здійснив реконструкцію вищевказаного житлового будинку із добудовою, без набуття права на виконання таких робіт, всупереч вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту. Відповідачем ОСОБА_4 здійснено реконструкцію з добудовою спірного житлового будинку без згоди іншого співвласника - позивача ОСОБА_3 , без дотримання порядку будівництва, встановленого частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме ним не отримано в установленому порядку вихідних даних на проектування (містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки) або будівельного паспорта забудови земельної ділянки, а також не замовлено розроблення робочого проекту, що є порушенням вимог статей 9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

05 листопада 2021 року представником відповідача ОСОБА_4 - адвокатом Винниченком М.П. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволені позову, оскільки позивачем обрано неправильний спосіб захисту. Між сторонами існує спір. Однак, вказаним позивачем способом захисту - зобов`язанням здійснити перебудову житлового будинку, ніяким чином не буде вирішено спір, а навпаки буде створено новий спір, а також порушено права відповідача. Права позивача не порушені. Позивач не має жодного відношення до майна відповідача. Відповідач є власником своєї половини будинку і розпоряджається нею, як власник, на свій розсуд. Відповідач не зобов`язаний був запитувати дозволу позивача на покращення своєї частини будинку. Шкода відповідачем позивачу не була завдана. Позивач звернувся до суду з позовом, щоб посягнути на майно відповідача, на яке сам позивач не має жодних прав. Позивач не наводить, яким чином його права порушуються відповідачем. Не зазначає, які саме права позивача порушені відповідачем. Верховний Суд констатував, що під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Такий спосіб захисту, як зобов`язання здійснити перебудову житлового будинку, враховуючи недоведеність порушення прав позивача відповідачем, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Крім того, відсутність предмету даного спору (відсутність порушених прав позивача відповідачем) процес заради процесу. Зазначає, що звертаючись до суду з позовом, позивач не наводить жодних обґрунтувань та доказів, які саме права позивача порушені відповідачем, яким чином і коли вчинені такі порушення, та яка шкода заподіяна позивачу. Відповідач ОСОБА_4 є законним власником своєї половини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою, кадастровий номер :02:001:0268, спільно з позивачем. Відповідач ОСОБА_4 є законним власником частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та користується своїм майном відповідно до вимог закону. У позовній заяві позивач зазначає, що начебто відповідачем ОСОБА_4 було самочинно здійснено реконструкцію будинку, без згоди позивача ОСОБА_3 . Однак, реконструкція, перепланування і покращення були проведені відповідачем не у всьому будинку, а у частині будинку, яка належить відповідачу на праві власності. Окрім того, позивач приховує, що покращення частини будинку (перепланування, реконструкція та покращення) були здійснені відповідачем у період 2011-2013 роках, а саме до набуття права власності позивачем на свою частину будинку у жовтні 2013 року. Звертає увагу, що сторонами було узгоджено режим користування будинком АДРЕСА_1 та режим користування земельною ділянкою, кадастровий номер :02:001:0268. Відповідно ними було здійснено розподіл будинку по половині, забезпечено окремі виходи з будинку з двох сторін (для кожної сім`ї свій вихід), тобто станом на 2013 рік будинок АДРЕСА_1 був повністю розподілений на частини, з автономними виходами, відокремленими приміщеннями, не було жодного приміщення в спільному користуванні. Відповідач отримав згоду від брата ОСОБА_5 на здійснення реконструкції (покращення, перепланування) своєї половини будинку. Брат не мав фінансової змоги перепланувати і покращити свою половину будинку, проте не заперечував, не перешкоджав та не мав права перешкоджати реконструкцію, перепланування та покращення відповідачем своєї половини будинку. Позивач у позові посилається на ряд норм права про право власності, «охоронюваний законом інтерес», право на житло, право власника розпоряджатися майном, але не зазначає хто позбавляє його житла, хто і як порушує його права, зокрема його право розпоряджатися своєю половиною будинку, які саме права позивача порушені. Позивач посилається на норми закону щодо самочинного будівництва, перепланування та реконструкції (будівництво без проекту, всупереч проекту чи з відхиленням від проекту), вказує, що право на звернення до суду про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Проте позивач не є органом державної влади, органом ДІАМ (ДАБІ), органом місцевого самоврядування, і не має права звертатися до суду з позовом про знесення чи перебудову нерухомого майна. Щодо посилання на знесення об`єктів нерухомого майна на ділянці, яка належить іншим особам, то ділянка з кадастровим номером :02:001:0268 належить позивачу і відповідачу спільно, а не іншим особам. Між сторонами існує спір щодо режиму спільного користування земельною ділянкою, адже на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна позивача та об`єкти нерухомого майна відповідача, а тому потрібно визначити режим користування сторонами земельною ділянкою. Крім того, зазначає, що позивач у позові вказав, що реконструкція і покращення були проведені у 2013 році, а звернувся позивач до суду з даним позовом у 2021 році, тобто після спливу трьох років з моменту виявлення змін у будинку. При цьому не наводить пояснень та клопотань про поновлення строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Варода П.Б. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Винниченко М.П. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого 09 вересня 2013 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г. та зареєстрованого в реєстрі №1454, ОСОБА_3 є власником (однієї другої) частини земельної ділянки, площею 0,0969 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування, посвідченого 09 вересня 2013 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г. та зареєстрованого в реєстрі №1455, ОСОБА_3 є власником (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта, виготовленого за станом на 27 вересня 2013 року, загальна площа садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 становить 106,3 кв.м, житлова площа 64,5 кв.м. Житловий будинок, 1/2 частина якого спадкується, на плані позначений літ. "А", складається з: Пд "І-І" підвал площею 5,5 кв.м, "ІІ-ІІ" підвал площею 11,4 кв.м, "ІІІ-ІІІ" підвал площею 6,3 кв.м, "IV-IV" підвал площею 1,5 кв.м, "V-V" підвал площею 17,4 кв.м, "1-1" коридор площею 7,4 кв.м, "1-2" кухня площею 19,0 кв.м, "1-3" кімната площею 27,2 кв.м, "1-4" кімната площею 18,5 кв.м, "1-5" кімната площею 18,8 кв.м, "І-І" веранда площею 15,4 кв.м (всього по І-му поверху 106,3 кв.м), відмостка №1, огорожа №11.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , та частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0268, площею 0,0969 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 червня 2008 року державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимовичем С.В. та зареєстрованого в реєстрі №1881, ОСОБА_4 є власником (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 жовтня 2013 року державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В. та зареєстрованого в реєстрі №1603, ОСОБА_4 є власником (однієї другої) частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0268, площею 0,0969 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),що за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 12 листопада 2021 року, загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 211,6 кв.м, житлова площа 131,1 кв.м.

Відповідно до висновку експерта №1113/22-22 від 19.04.2023 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи на земельній ділянці площею 0,0969 га, кадастровий номер :02:0268, по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок. Власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами є ОСОБА_3 . Співвласником іншої 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами є ОСОБА_4 . Згідно технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 27.09.2013, в межах земельної ділянки площею 9,69 соток, наявні наступні будівлі та споруди: житловий будинок, півпідвал, веранда, відмостка, огорожа. Житловий будинок з підвалом під частиною будівлі збудований у 1975 році. До складу житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно технічного паспорта будинку входили наступні приміщення:

Підвал

-1-І - підвал площею 5,5 м2;

-ІІ-ІІ - підвал площею 11,4 м2;

-ІІІ-ІІІ - підвал площею 6,3 м2;

- 1- IV - підвал площею 1,85 м2;

- 1- V - підвал площею 17,4 м2.

По підвалу: 42,1 м кв.

І поверх

- 1-1 - коридор площею 7,4 м2;

- 1-2 - кухня площею 19,0 м2;

- 1-3 - кімната площею 27,2 м2;

- 1-4 - кімната площею 18,5 м2;

- 1-5 - кімната площею 18,8 м2;

-веранда площею 15,4 м кв.

Загальна площа І поверху будинку становила 106,3 м2.

Загальна площа житлового будинку становила 148,4 м2.

ОСОБА_4 проведена реконструкція на 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .На існуючих стінах першого поверху над половиною будинку по АДРЕСА_1 проведена надбудова мансардного поверху.В результаті проведеної реконструкції загальна площа житлового будинку згідно технічного паспорта становить 211,6 кв.м.Після проведення реконструкції ОСОБА_4 володіє наступними приміщеннями в житловому будинку:

Підвал

-1-І - сходи-коридор площею 3,7 м2;

-ІІ-ІІ - кухня площею 12,6 м;

-ІІІ-ІІІ - санвузол площею 3,9 м2.

По підвалу: 20,2 м2.

І поверх

- 1-5 - кімната площею 26,7 м2;

- 1 -6 - кімната площею - 18,9 м2;

- 1 -7 - сходова клітка площею 12,1 м2.

По першому поверху: 57,7 м2.

Мансардний поверх

- 2-1 - сходи-коридор площею 12,1 м2;

- 2-2 - кімната площею 20,2 м2;

- 2-3 - кімната площею 28,0 м кв.;

По мансардному поверху: 60,3 м кв.

Площа приміщень будинку, якими користується ОСОБА_4 , становить 138,2м2.Загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 після реконструкції згідно технічного паспорта становить 211,6 м кв.Над правою половиною житлового будинку виконана надбудова мансардного поверху площею 60,3 м кв. Стіни мансардного поверху влаштовані на несучих стінах першого поверху житлового будинку.На першому поверсі перепланувань приміщень не виявлено. В підвалі виконано перепланування приміщень в межах існуючих несучих стін.В результаті проведених будівельних робіт збільшилась площа житлового будинку, поліпшились експлуатаційні показники приміщень будинку.Проведені будівельні роботи у житловому будинку, в результаті чого збільшилась площа будинку та покращились технічні характеристики будинку, відносяться до виду робіт - реконструкція.Даний вид робіт проводиться на основі проекту або будівельного паспорта.Згідно листа Державної інспекції архітектури та містобудування України відсутня інформація та документи, що надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Відсутні документи, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених об`єктів будівництва.Декларація про початок будівництва видається на основі затвердженої проектної документації.На реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 відсутня проектна документація та декларація про виконання будівельних робіт.Перевірити без проекту відповідність виконаних будівельних робіт на дотримання вимог нормативної документації в галузі будівництва неможливо.Виконані будівельні роботи по надбудові мансардного поверху по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.Спосіб, у який проводити перебудову житлового будинку по АДРЕСА_1 по приведенню до попереднього стану не відноситься до завдань будівельно-технічної експертизи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 протягом 2011-2013 років проведена реконструкція на 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої він є відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 червня 2008 року державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимовичем С.В. та зареєстрованого в реєстрі №1881, та в якій він проживав до набуття права власності позивачем на свою частину будинку у жовтні 2013 року.

Реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Виконані ОСОБА_4 будівельні роботи по надбудові мансардного поверху по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Згідно ч.1 п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ст.ст.16,386,391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Таким чином, за позовом фізичної особи рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст.391 ЦК України в разі доведеності нею факту створення їй перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, положення ч.7 ст.376 ЦК України передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі №6-180цс14.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№46577/15) від 21 квітня 2016 року підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Отже, знесення самочинного будівництва є крайнім заходом і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення перебудови. Разом з тим, власник на підставі статей 391,376 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності в тому числі і знесення самочинного об`єкт нерухомості при доведеності факту порушення його прав таким будівництвом.

Зосереджуючи увагу на зобов`язанні проведення перебудови, слід зазначити, що вона може бути проведена добровільно за рішенням органів місцевого самоврядування або в примусовому порядку за рішенням суду. Але, якщо відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), вони не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

Більше того, в п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Задоволення такого роду позовів можливо лише у разі встановлення неможливості проведення відповідної перебудови. Якщо ж технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Таким чином, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Адже, право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Крім того, вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з`ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню, чи не вплине знесення окремих конструктивних елементів будинку на його міцність і безпечність.

За змістом ст.376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами ст.3,15,16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити за власний рахунок перебудову житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , для приведення його до попереднього стану, який існував до моменту самочинного будівництва, на думку суду, є вимогою про знесення самочинного будівництва.

Позивач обгрунтовує позов порушенням його прав, як власника частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , та частини земельної ділянки площею 0,0969 га, кадастровий номер :02:001:0268, розташованої за тією ж адресою, проте не надає суду доказів яким чином відповідач самочинною реконструкцією 1/2 частини того ж житлового будинку, в якій він проживає і власником якої є, порушив (самочинне будівництво суперечить санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, впливає на міцність і безпечність об`єкта, внаслідок самовільної реконструкції захоплено частину земельної ділянки або чиняться інші перешкоди у користуванні земельною ділянкою і таке інше) права та інтереси позивача, адже, право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності за здійснення самочинного будівництва, зокрема, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи є технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості та чи особа відмовляється від здійснення перебудови.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами які його права чи інтереси порушено самочинним будівництвом, враховує, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, що порушення державних будівельних норм та правил не є безумовною підставою для знесення самочинного будівництва, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Винниченко М.П. у відзиві на позовну заяву просив суд стягнути з позивача ОСОБА_3 в користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн, мотивуючи тим, що користуючись своїм правом відповідач уклав договір про правову допомогу з адвокатом. На виконання вищевказаного договору адвокатом було надано відповідачеві ряд послуг: вивчення та аналіз матеріалів справи (3 000 грн), готування відзиву на позовну заяву, підготовка документів для подачі до суду (4 000 грн), ведення справ у суді, а також буде оплачуватись витрачений час адвокатом на судові засідання з розрахунку 2000 грн - одне судове засідання. Очікувана орієнтовна вартість судових втрат на правову допомогу - 13 000 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Водночас представник відповідача не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги,документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.)

Інформація, яка міститься в попередньому розрахунку витрат на правничу допомогу, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги),подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.16, 376, 386, 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов`язання здійснити перебудову житлового будинку -відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення - 07 липня 2023 року.

Суддя: В. Б. Федорончук