Номер провадження: 22-ц/813/2368/23
Справа № 2-5098/2009
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.04.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

особа, що подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2009 року у складі судді Огренич І.В.,

встановив:

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила виділити в натурі 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 37,26 кв.м., житловою площею 19,06 кв.м., сараю з погребом під літ. «В», площею 28,5 кв.м., гаражу під літ. «Е», площею 23,2 кв.м., навісу під літ. «К», площею 31,6 кв.м., навісу під літ. «Л», площею 42,7 кв.м., теплиці під літ. «П», площею 22,5 кв.м., що розташовані на земельній ділянці 471 кв.м. та визнати право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 37,26 кв.м., житловою площею 19,06 кв.м., сараю з погребом під літ. «В», площею 28,5 кв.м., гаражу під літ. «Е», площею 23,2 кв.м., навісу під літ. «К», площею 31,6 кв.м., навісу під літ. «Л», площею 42,7 кв.м., теплиці під літ. «П», площею 22,5 кв.м., що розташовані на земельній ділянці 471 кв.м.

В обґрунтування позову послалася на те, що вона є власницею вищезазначеного будинку та користувачем земельної ділянки, які знаходяться за вищезазначеною адресою, з метою реалізації свого права позивач реконструювала будинок без належного дозволу, але при цьому не порушивши права сусідів та з дотриманням санітарно-будівельних і державно-будівельних норм.

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 ,та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила виділити в натурі 45/100 житлового будинку літ. «Б», загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м., уборну літ. «И», площею 1,0 кв.м., що розташовані на земельній ділянці 1000 кв.м. з присвоєнням окремої поштової адреси: АДРЕСА_1 .

У зустрічному позові посилається на те, що вона зі згоди позивача, за власні кошти побудувала вищезазначений житловий будинок, без належного дозволу, але при цьому не порушивши права сусідів та з дотриманням санітарно-будівельних і державно-будівельних норм.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2009 року з урахуванням ухвали від 05.05.2014 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Виділено з домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі частку у розмірі 55/100 частини домоволодіння, що складається з житлового будинку під літ. «А» загальною площею 37,26 кв.м., житловою площею 19,06 кв.м. та надвірних споруд: сараю з погребом під літ. «В», площею 28,5 кв.м., гаражу під літ. «Е», площею 23,2 кв.м., навісу під літ. «К», площею 31,6 кв.м., навісу під літ. «Л», площею 42,7 кв.м., теплиці під літ. «П», площею 22,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та припинено її право часткової власності на вказану частину. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок під літ. «А» який складається із: 1-житлової, площею 19,06 кв.м., 2-кухні, площею 8,0 кв.м., З - коридору, площею 4,6 кв.м., 4 - ванної, площею 2,8 кв.м., 5 - туалету, площею 1,6 кв.м., 6 - тамбуру, площею 1,2 кв.м., загальною площею 37,26 кв.м., житловою площею 19,06 кв.м. та надвірних споруд: сараю з погребом під літ. «В», площею 28,5 кв.м., гаражу під літ. «Е», площею 23,2 кв.м., навісу під літ. «К», площею 31,6 кв.м., навісу під літ. «Л», площею 42,7 кв.м., теплиці під літ. «П», площею 22,5 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на земельній ділянці площею 471 кв.м. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Виділено з домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі частку у розмірі 45/100 частини домоволодіння, що складається з житлового будинку під літ. «Б»: загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. та надвірних споруд вбиральні під літ. «И», 1,0 кв.м., що належить ОСОБА_3 та припинено її право часткової власності на вказану частину. Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок під літ. «Б» який складається із: 2-1-житлової, площею 13,2 кв.м., 2-2-житлової, площею 8,7 кв.м., 2-3-житлової, площею 15,4 кв.м., 2-4-житлової, площею 6,9 кв.м., 2-5-коридору, площею 8,1 кв.м., 2-6-санвузлу, площею 5,1 кв.м., 2-7-кухні, площею 4,8 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. та надвірних споруд вбиральні під літ. «И», площею 1,0 кв.м. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на земельній ділянці площею 1000 кв.м.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, подала апеляційну скаргу та просить його скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що викладені сторонами обставини справи є неправдивими - спірний будинок та прибудови до нього були побудовані ще дідусем, про що свідчать низка документів, які наявні у матеріалах справи. Будинок був побудований у 1960 році, інші добудови у 1980 та на початку 1990 років - дідусем ОСОБА_4 . Не залучивши її до справи та взагалі не перевіривши наявність осіб права та інтереси яких зачіпаються, суд вирішив обсяг прав та обов`язків не лише сторін по справі. Встановивши, що позов підписано не позивачем та не особою, яку уповноважив позивач, суд відповідно до ст.121 ЦПК України (у редакції чинної на час розгляду справи) мав би залишити позовну заяву без руху.Право ОСОБА_2 не було порушено, воно не було оспорене, документи на право власності не були втрачені. Тобто пред`явлення такого позову не зрозуміло і правових підстав для задоволення (навіть з урахуванням уточненої позовної заяви) не було. Крім того,відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.Таким чином, суд не мав жодних правових та законних підстав для виділу в натурі та визнання права власності на самочинно забудоване майно (як вказують в позовах обидві сторони).

01.12.2022 ОСОБА_3 подала до суду відзив на апеляційну скаргу та просить суд постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження, оскільки судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувались і не мають вирішуватись.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта та відповідача за первісним позовом, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.1996 №1-4103 після померлого ОСОБА_4 спадкоємцем житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з кам`яної житлової будівлі, загальною площею 44,16 кв.м. та надвірних споруд: «В»-сарай з погребом, «Е» - гараж, «И» - вбиральня, «А»-літня кухня, «а»- тамбур, №1-2 огородження, І -мостіння, II -теплиця, III - водопровідна шахта, розташованих на земельній ділянці розміром 1459 кв.м. є ОСОБА_2 .

Відповідно до виписки з протоколу №7 загального зібрання членів колгоспу ім. Карла Лібкнехта Одеського району від 07.04.1956 року ОСОБА_4 виділена земельна ділянка під забудову у розмірі 0,14 га по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , якій перейшло право власності на будинок ОСОБА_4 , у відповідності до ст.415 ЦК України, набула право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди) та є користувачем земельної ділянки у розмірі 0,14 га по АДРЕСА_1 .

На вищезазначеній земельній ділянці сторонами у справі була здійснена реконструкція домоволодіння, належного позивачу на праві власності, та побудовано новий будинок.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.10.2009 на вказаній земельній ділянці розташовані наступні будівлі: житловий будинок під літ «А», житловий будинок під літ. «Б», сарай з погребом літ «В», гараж літ «Е», вбиральня літ «И», навіс літ «К», навіс літ «Л», теплиця літ «ІІ».

Досліджувані будови та допоміжні споруди побудови 1960-х років, реконструкція 2000-2009 років (а. с. 53-55).

Після реконструкції житловий будинок під літ «А» становить 37,26 кв.м. загальної площі забудови, житловий будинок під літ «Б» становить 62,2 кв.м. забудови.

Зазначено, що будівлі відповідають будівельним нормам та стандартам, вимогам техніки безпеки, санітарним нормам, правилам пожежної безпеки (нормам БНіП) та можуть бути виділені в натурі, не порушуючи права інших осіб, також зазначено, що житловий будинок під літ. "А" з надвірними спорудами складає 55/100 частин із всього домоволодіння, будинок під літ. "Б" з надвірними спорудами складає 45/100 частин.

Відповідно до листа від 17.07.2009 року №07-31/2104 Одеської дирекції Центру поштового зв`язку №1, приватній житловій будівлі можливо присвоїти поштову адресу: м. Одеса, вул. Обільна №65-А.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , яка є користувачем земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечувала проти визнання права власності за відповідачем на побудований житловий будинок на даній земельній ділянці, реконструйоване домоволодіння не порушує права та інтереси інших осіб, з урахуванням того, що житловий будинок під літ. «А» та житловий будинок під літ. «Б» можуть функціонувати окремо, суд виходив з наявності підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта не заперечувала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2020, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_1 - на 1/3 частину у спадщині; дочка ОСОБА_3 - на 2/3 частки у спадщині, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась ОСОБА_5 .

Отже, апелянт ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини домоволодіння від частки, яка належала спадкодавцю на праві власності за рішенням суду.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 власником будинку під літ. «А» була ОСОБА_2 , апелянт стала спадкоємицею частини майна ОСОБА_2 після вирішення даного спору, тому рішення суду про виділення часток домоволодіння в натурі, яке належало позивачу ОСОБА_2 на праві власності, не вирішує про права апелянта, вона не була учасником правовідносин на час вирішення спору.

Факт реєстрації місця проживання апелянта у спірному будинку надавало ОСОБА_1 право користуватися цим житлом, проте не надавало права власності на вказане нерухоме майно чи його частку на час вирішення даного спору. Крім того, ОСОБА_1 не є спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_4 , відтак доводи про те, що будинок, частки якого оспорюваним рішенням виділено в натурі були побудовані дідусем ОСОБА_4 на зміст виниклих відносин не впливають.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухваливши оскаржуване рішення, вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки апелянта, є недоведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси чи (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2009 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 18.04.2023.

Головуючий:

Судді: