ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4268/23 Справа № 205/4278/22 Суддя у 1-й інстанції - Бізяєва Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2023 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.12.2019 року близько 14:40 години водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Lexus RX 300», д. н. з. НОМЕР_1 , в районі будинку № 5 по вулиці Метробудівській у м. Дніпро, перед поворотом праворуч не зайняв крайнє праве положення на проїзній частині, не переконався у безпеці власного маневру, і в момент повороту праворуч здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_2 , що рухався у попутному з ним напрямку.

Після цього автомобіль «Toyota Corolla», д. н. з. НОМЕР_2 , продовжив некерований рух вправо та здійснив наїзд на автомобіль «Mitsubishi Space Star» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортним засобам нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року по справі №205/11043/19 яка не оскаржувалась та набрала законної сили 17.03.2020 року, водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На момент настання зазначеної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 84 945,75 грн., судові витрати в розмірі 2 481,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2023 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 84945 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятьсот сорок п`ять) гривень 75 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2019 року о 14:40 годин на перехресті вулиць Метробудівська та Набережна Заводська в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Після цього автомобіль марки «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , продовжив некерований рух вправо та здійснив наїзд на автомобіль марки «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 45). У вказаній постанові також зазначено, що окрім пояснень безпосередніх учасників ДТП водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та свідка ОСОБА_4 , винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження у досліджених письмових доказах, приєднаних до даної справи, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 359003 від 12.12.2019 року; схемою місця ДТП та фото-таблицею до неї від 12.12.2019 року; письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 12.12.2019 року.

Дана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 17.03.2020 року.

Відповідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 №009/20 від 20.01.2020 р. по визначенню вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , оцінювачем визначено: ринкову вартість дослідженого автомобіля 194607,00 грн.; коефіцієнт фізичного зносу 0,558; вартість відновлюваного ремонту 121059,06 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали; суму матеріальної шкоди, як суму вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу -79814,65 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали (а.с. 40-43, 67-82).

Відомостей про наявність у відповідача ОСОБА_1 станом на час ДТП полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів до суду не надано.

13.12.2019 р. ОСОБА_2 подав до МТСБУ письмове повідомлення про ДТП, що сталася 12.12.2019 р. в м. Дніпрі (а.с. 49), а також подав заяву на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 власнику автомобіля ОСОБА_2 .. В подальшому, платіжними дорученнями №1257673 від 25.02.2020 р., №1477291 від 03.04.2020 р., №1478642 від 19.05.2020 р., №1477816 від 16.04.2020 р., МТСБУ виплатило страхове відшкодування на користь власника пошкодженого автомобіля «Toyota Corolla» - ОСОБА_2 в розмірі 84945,75 грн. (а.с. 50,54-56).

Відповідно регламентної виплати МТСБУ визначено розмір на суму 68963,91 грн., що належить власнику колісного транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 33).

Відповідно додаткового розрахунку регламентної виплати, яка належить власнику власнику колісного транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , складає суму у розмірі 1028,97 грн. (а.с. 59).

Відповідно квитанції №1 ПП ОСОБА_7 від 02.01.2020 року, ОСОБА_2 сплатив витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП до місця проведення ремонту на загальну суму 800,00 грн. (а.с. 35).

Крім того, відповідно платіжного доручення №1257673 від 25.02.2020 МТСБУ сплатило ТОВ «СОС Сервіс Україна» за збір документів та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля ОСОБА_2 суму у розмірі 1070,00 грн. (а.с. 55).

Згідно наказу № 4492 від 15.04.2020 МТСБУ, ОСОБА_2 було відшкодовано з фонду захисту потерпілих шкоду заподіяну здоров`ю в результаті ДТП у розмір 13082,87 грн. (а.с. 29).

24.03.2020 р. представник МТСБУ надсилав на адресу ОСОБА_1 листа, щодо надання письмової інформації про наявність чинного договору ОСЦПВ на дату ДТП, за наявності посвідчення учасника бойових дій або інваліда 1 групи, чи здійснювались взаєморозрахунки між учасниками ДТП.

20.05.2020 р. представник МТСБУ надсилав на адресу ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 84945,75 грн. (а.с. 30).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи №10.1/015 від 15.04.2021 року, яка проведена судовим експертом Драган В.М., за заявою ОСОБА_1 встановлено наступне:

За копіями матеріалів цивільної справи №205/3503/20:

- У даній дорожній обстановці водій автомобіля Lexus ОСОБА_1 , для забезпечення дорожнього руху, повинен був діяти відповідно вимог п.п. 10.1 та 10.3 ПДР; водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 ПДР, водій автомобіля Mitsubishi ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 1.5 ПДР. Дії водія автомобіля Lexus ОСОБА_1 не суперечили вимогам п.п. 10.1 та 10.3 ПДР; дії водія Toyota ОСОБА_2 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, що , з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (із зіткненням з автомобілем Lexus, а пізніше з автомобілем Mitsubishi). Після зіткнення автомобіля Lexus з автомобілем Toyota водій ОСОБА_1 перебував у аварійній дорожньо-транспортній обстановці, яку йому було створено водієм автомобіля Toyota ОСОБА_2 . В умовах аварійної обстановки дії водіїв не можуть оцінюватися з точки зору правил безпеки дорожнього руху, оскільки ці правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а не в умовах самозахисту. Оцінка дій учасників дорожнього руху в умовах самозахисту відноситься до правової оцінки дій учасників ДТП (з`ясування питань права), і відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України не допускається та виходить за межі компетенції автотехнічних експертів (а.с. 140-149).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Підпунктом а) п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.п. 38.2.1 ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

За ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно до ст. 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановити їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №306/192/14-ц).

Правова природа адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Згідно з п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 12.12.2019 року о 14:40 годин на перехресті вулиць Метробудівська та Набережна Заводська в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Водій ОСОБА_1 станом на дату ДТП не застрахував цивільно-правову відповідальність за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 р. №205/11043/19 ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 17.03.2020 року.

Ринкова вартість дослідженого автомобіля складає 194607,00 грн.; коефіцієнт фізичного зносу 0,558; вартість відновлюваного ремонту 121059,06 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали; суму матеріальної шкоди, як суму вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу -79814,65 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали, та власнику даного автомобіля ОСОБА_2 25.02.2020, 03.04.2020, 16.04.2020, 19.05.2020 МТСБУ виплатило страхове відшкодування: на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 71862,88 грн. та на регламентну виплату за шкоду, пов`язану з лікуванням та тимчасовою непрацездатністю у розмірі 13082,87 грн.

Також судом першої інстанції правомірно не взяв до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 та його представника про те, що ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР України, що сприяло виникненню ДТП та заподіянню шкоди, оскільки на підтвердження вказаного не надано належних та допустимих доказів.

Згідно з ч.1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги висновок експерта щодо наявності вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, оскільки при розгляді справи про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, за наявності преюдиційного судового рішення та експертного висновку, які протирічать один одному перевага надається рішенню суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС/КЦС №234/16272/15-ц від 05.09.2019р.

Обставини, які б свідчили, що спричиненню матеріальної шкоди сприяло в тому числі порушення норм ПДР водієм «Toyota Corolla» ОСОБА_2 не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення у ДТП за ст. 124 КУпАП, яка відбулася 12.12.2019 року, був складений тільки на ОСОБА_1 .

Що стосується доводів представника відповідача про не згоду із переліком пошкоджених за ДТП частин та деталей автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 та висновками звіту по визначенню вартості (розміру) заподіяного власнику зазначеного автомобіля матеріальних збитків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дане твердження є необґрунтованим.

Позивачем в якості письмового доказу надано до суду Звіт №009/20 від 20.01.2020 по визначенню вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, та Висновок експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля від 20.01.2020 року (а.с. 67-82), виконаних регіональним партнером ТОВ «СОС Сервіс Україна» ФОП ОСОБА_6 ТОВ. У додатках до позовної заяви, міститься карта атестованого судового експерта Цаберябий В.М. (а.с. 64).

Колегія суддів дослідивши виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 №11111/1256 від 23.12.2019, висновки лікарів та долучені до позову фіскальні чеки та квитанції, рецепти, дійшла до висновку, що судом першої інстанції не взято до уваги заперечення відповідача щодо відшкодування МТСБУ на користь ОСОБА_2 витрат на суму 13082,87 грн, оскільки вони відповідають вимогам в розумінні ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення,

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: