Справа № 510/1261/22
Провадження № 2/510/528/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2023 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 11.07.2022р. № 149; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірним спорудами АДРЕСА_1 ; копія виписки з погосподарської книги від 05.07.2022р. № 143; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.07.2022р.; лист відповідь Ренійської районної державної нотаріальної контори від 10.03.2023р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.03.2023р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_3 . За життя їй належав житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , про що свідчить виписка з погосподарської книги від 05.08.2022р. № 143.

Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом були її діти: сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інших спадкоємців які б мали обов`язкову долю у спадщині немає. У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Спадкова справа після її смерті не відкривалась. На момент відкриття спадщини, сторони проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , про що свідчить довідка виконкому Ренійської міської ради від 11.07.2022р. Таким чином, вони прийняли спадщину та не заявили про відмову від неї. Сторони дійшли згоди про розподіл спадкового майна, так відповідач оформив на своє ім`я земельні ділянки після смерті матері, а позивач житловий будинок. Відповідач на спадковий будинок не претендує не заперечує щоб позивач оформив його на своє ім`я.

Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого дядька ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки ОСОБА_3 померла у 1996р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003 р.), а позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963 р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняв ОСОБА_1 . Він у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але він фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем, отже вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідач на спадщину у вигляді житлового будинку не претендує, не заперечує щоб позивач оформив її на своє ім`я.

Після смерті ОСОБА_3 позивач у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але він фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем, отже вважається таким, що прийняв спадщину. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує проти того щоб спадщину на своє ім`я оформила позивач.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р., однак, він не мав змоги оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно та помилки різнобіжності в написанні його прізвища « ОСОБА_4 » та його матері « ОСОБА_5 » , у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на право на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 531, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков