ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/449/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Дикун С. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

з участю представника відповідача, Миколишин А.Б. та її представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/13738/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Худа Ірина Романівна на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.02.2023 року, ухвалене суддею Позняк В.М., дата складення повного тексту 27.02.2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2022 року рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради №306 затверджено висновок органу опіки і піклування про визначення способу участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виховані малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно вказаного висновку встановлено наступний спосіб участі матері у вихованні сина за таким графіком: кожну першу та третю п`ятницю місяця з 18 години до 21 години суботи; кожну другу та четверту неділю місяця з 10 години до 20 години понеділка; кожен другий та третій четвер місяця з 17 години до 20 години без присутності батька за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Вважає вказане рішення передчасним та таким, що прийняте з порушенням чинного законодавства та порушує не тільки його права, а й права малолітнього сина ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 указував, що засідання комісії з питань захисту прав дитини, відбулося без його участі, а на прохання позивача та представника щодо його відкладення у зв`язку із наявності поважної причини поганого самопочуття сина ОСОБА_4 т.в.о. Служби у у справах дітей не відреагувала.

Позивач зазначав, що в порушення вимог закону проект оскаржуваного рішення не тільки не був оприлюднений за 10 днів до його прийняття, а й взагалі не був оприлюднений. Вказані обставини позбавили його можливості подати власний варіант способу участі матері ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 . Більше того, саме розпорядження про скликання засідання виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради опубліковано на сайті 26 вересня 2022 року, тобто в день його проведення, що також позбавило його можливості бути присутнім під час розгляду питання, яке стосується безпосередньо його та сина.

ОСОБА_1 вважав, що було порушено процедуру розгляду питання комісією з прав дитини. Станом на 18 годину 31 хвилин 05 жовтня 2022 року будь-яких відповідей на адвокатські запити відповідач не надав, а тому в нього відсутні будь-які документи, що стосуються діяльності Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради.

У позовній заяві зазначено, що з ним не проводилась бесіда працівниками органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради, не з`ясовувались будь-які обставини, йому невідомо чи така бесіда проводилась з ОСОБА_2 та чи з`ясовувались факти. Крім цього, у висновку органу опіки та піклування не відображено той факт, що ОСОБА_2 відмовилася від проходження судово-психологічної експертизи на розгляд якої було поставлено питання «Хто з батьків ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 з урахуванням їх індивідуально-психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості має кращі необхідні для виховання дитини психологічно-педагогічні якості?», про що було достеменне відомо. Не знайшов відображення у вказаному висновку також той факт, що він не заперечує щодо спілкування ОСОБА_2 із сином, однак вважає, що такі зустрічі повинні відбуватись за його місцем проживання та у присутності будь-кого зі сторонніх осіб, з метою недопущення провокацій з боку останньої.

Крім цього, він не мав реального та достатнього часу для того щоб подати свій варіант способу участі ОСОБА_2 у вихованні їх спільного сина ОСОБА_4 , оскільки заява ОСОБА_2 була надіслана йому представником відповідача лише 21 вересня 2022 року.

Враховуючи вказані обставини ОСОБА_2 просив визнати дії виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради щодо ухвалення рішення виконавчого комітету та дії органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради щодо складання та затвердження висновку протиправними; скасувати рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 26 вересня 2022 року №306 «Про затвердження висновку щодо участі матері ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 » та висновок органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради, який є додатком до вказаного рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування висновку відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Худа І.Р. подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Представник позивача зазначає, що суд не з`ясував обставин, детально не вивчив ситуацію, не врахував різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому що ігнорування таких важливих обставин завдасть шкоди інтересам малолітньої дитини.

Не взято до уваги, що ОСОБА_2 вимагає спілкування з дитиною у час, без участі батька, чим може порушити нормальний режим життя дитини, який з урахуванням свого віку вимагає конкретного часу для спілкування та зустрічей, денного сну та відпочинку, відповідного режиму харчування, враховуючи певні відмінності та особливості, які пов`язані з віковими потребами дитини.

Також судом не досліджено проведення незаконної процедури видачі рішення та висновку орган опіки і піклування про визначення способу участі матері, ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі зазначено, що служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради особисто не повідомила ОСОБА_1 про засідання Комісії з питань захисту прав дитини.

Представник позивача зазначає, що попереджав начальника Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про те, що син не дуже добре себе почуває і тому він просить перенести засідання комісії. Однак на його прохання та прохання його представника про перенесення розгляду питання голови Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради не відреагував.

Адвокат Худа І.Р. зазначає, що син позивача ОСОБА_4 (якому 1,5 року) від червня 2022 року по даний час проживає разом із батьком ОСОБА_5 і за такий тривалий період часу у нього сформувалися звичні умови життя, відповідний режим та знайоме навколишнє середовище.

Вищевказані обставини на думку представника позивача позбавили його можливості подати власний варіант способу участі матері ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 .

Представник позивача зазначає, що було порушено процедуру розгляду питання комісією з прав дитини, з ним не проводилась бесіда працівниками органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради, не з`ясовувались будь-які обставини, йому невідомо чи така бесіда проводилась з ОСОБА_2 та чи з`ясовували факти.

Не знайшов відображення в оскаржуваному висновку також той факт, що він не заперечує щодо спілкування ОСОБА_2 із сином, однак вважає, що такі зустрічі повинні відбуватись за його місцем проживання та у присутності будь кого зі сторонніх осіб, з метою недопущення провокацій з боку ОСОБА_2 .

Представник позивача указує, що ОСОБА_1 не мав реального та достатнього часу для того щоб подати свій варіант способу участі ОСОБА_2 у вихованні їх спільного сина, оскільки заява ОСОБА_2 була надіслана йому представником відповідача лише 21 вересня 2022 року.

Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної рада подала відзив на апеляційну скаргу у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 посилаючись на безпідставність її доводів.

У відзиві зазначено, що 19.09. 2022 року службою у справах дітей спільно із заступником голови Великоберезовицької селищної ради з питань діяльності виконавчих органів, в.о. старости Петриківського старостинського округу, інспектором ЮП Тернопільського РУ поліції в Тернопільській області було здійснено виїзд у сім`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою обстеження умов проживання, одночасно було вручено повідомлення про засідання комісії у справах дітей на 23.09.2022 року та ознайомлено ОСОБА_1 із заявою матері ОСОБА_2 .

У Акті складеному під час візиту у сім`ю ОСОБА_1 , зазначено, що він не заперечує матері бачитися з сином, але щоб це було у його присутності та за місцем проживання дитини. Тобто, ОСОБА_1 було ознайомлено із заявою матері та графіком за яким вона бажає бачити сина, тому протилежні доводи апеляційної скарги відповідач вважає безпідставними.

Службою у справах дітей Великоберезовицької селищної ради було з`ясовано, причини, які ОСОБА_1 зазначав як підставу для перенесення засідання комісії та встановлено, що підстави для перенесення засідання комісії відсутні, у зв`язку з відсутністю рекомендацій лікаря педіатра щодо перебування дитини - сина ОСОБА_4 на домашньому режимі.

У відзиві зазначено, що у проведеній бесіді 19.09.2022 року ОСОБА_1 власноручно написав, що не заперечує матері бачитися із сином. Ні письмового, ні усного звернення щодо запропонованого варіанту графіку ОСОБА_1 не надавав у орган опіки Великоберезовицької селищної ради, а також під час візиту у його сім`ю 19.09.2022 року.

У ході візиту у сім`ю 19.09.2022 року ОСОБА_1 було ознайомлено із заявою ОСОБА_2 та графіком, за яким вона бажає бачити сина ОСОБА_4 .

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав письмові пояснення щодо апеляційної скарги, у яких просить відмовити у її задоволенні зазначивши, що Верховним Судом залишено без змін судове рішення, яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 разом із матір`ю, однак ОСОБА_1 відмовляється добровільно його виконувати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 та її представник заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, тому просили оскаржуване судове рішення залишити без змін. ОСОБА_7 додатково пояснила, що за один рік вона бачила сина лише три рази в присутності сторонніх осіб, відповідач не дав побачитись з сином на день його народження.

13.07.2023 року ОСОБА_1 надіслав заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, зазначивши, що підтримує вимоги апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Враховуючи подані апелянтом заяви, колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд справи без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав саме графіком побачень, визначених органом опіки і піклування.

З таким висновком суду слід погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04 липня 2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 вересня 2022 року третя особа ОСОБА_2 звернулася до служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради із заявою про визначення її участі у вихованні сина ОСОБА_3 .

Як вбачається з висновку служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради за №158/01-16 від 22 вересня 2022 року «Про визначення способу участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », служба у справах дітей вважає за доцільне встановити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , а саме: у кожну першу і третю п`ятницю місяця з 18 години до 21 години суботи; кожну другу та четверту неділю місяця з 10 години до 20 години понеділка; кожен другий та третій четвер місяця з 17 години до 20 години без присутності батька за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Рекомендовано матері ОСОБА_2 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Рекомендовано батьку ОСОБА_1 поважати материнські права ОСОБА_2 , не чинити перешкоди у спілкуванні матері з дитиною.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради за №32 від 23 вересня 2022 року вирішено встановити ОСОБА_2 зустрічі з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за таким графіком: кожна перша і третя п`ятниця місяця з 18 год. до 21 год суботи; кожну другу та четверту неділю місяця з 10 години до 20 години понеділка; кожен другий та третій четвер місяця з 17 години до 20 години без присутності батька за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Рекомендовано матері ОСОБА_2 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Рекомендовано батьку ОСОБА_1 поважати материнські права ОСОБА_2 , не чинити перешкоди у спілкуванні матері з дитиною.

З висновку органу опіки та піклування про визначення способу участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне: встановити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: у кожну першу і третю п`ятницю місяця з 18 год. до 21 год суботи; кожну другу та четверту неділю місяця з 10 години до 20 години понеділка; кожен другий та третій четвер місяця з 17 години до 20 години без присутності батька за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Рекомендовано матері ОСОБА_2 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Рекомендовано батьку ОСОБА_1 поважати материнські права ОСОБА_2 , не чинити перешкоди у спілкуванні матері з дитиною.

Рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради за №306 від 26 вересня 2022 року вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з додатком.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Указане судове рішення залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 11.05.2023 року та ухвалою Верховного Суду від 23.06.2023 року відмовлено у відкритті провадження в даній справі.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства; кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Предметом оскарження у даній справі є рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 26 вересня 2022 року №306 «Про затвердження висновку щодо участі матері ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 » та висновок органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради, яке є додатком до вказаного рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради, однак ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження порушення його прав саме графіком побачень, визначеним органом опіки та піклування.

Графік побачення матері ОСОБА_2 із сином ОСОБА_4 здійснено із урахуванням віку, режиму дня дитини, подій, які відбуваються в Україні, зокрема, введення воєнного стану в Україні, дію "Повітряна тривога", вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 року № 586 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ України № 853 від 02.09.2020) "Деякі питання захисту дітей в умовах боротьби з наслідками гострої респіраторної хвороби СОУГО-19, спричиненої коронавірусом 8АК8-СоУ-2" (збільшення кількості хворих на коронавірус), для забезпечення безпеки дитини. Графік складений за усіма вимогами, що було враховано судом при вирішенні даного спору.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що суд нез`ясував обставин, детально не вивчив ситуацію, не врахував різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому що ігнорування таких важливих обставин завдасть шкоди інтересам малолітньої дитини колегія суддів вважає безпідставними.

В постанові від 11 грудня 2019 року по справі № 753/15487/18 Верховний Суд вказав: при наявності конфлікту між батьками зустрічі одного з батьків з дитиною доцільно проводити без присутності другого з батьків, особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив.

У постанові від 28 січня 2019 року по справі № 619/3051/17 Верховний Суд зробив висновок, що батько має право особисто брати участь у вихованні дитини та зустрічатися з нею без присутності матері або інших осіб.

Враховуючи указані висновки, доводи апеляційної скарги про те, що зустрічі матері з дитиною сином ОСОБА_4 повинні відбуватися за присутності будь кого із сторонніх осіб колегія суддів відхиляє.

Як і безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що спілкування мами зі своєю дитиною без участі батька може порушити нормальний режим життя дитини, який з урахуванням свого віку вимагає конкретного часу для спілкування та зустрічей, денного сну та відпочинку, відповідного режиму харчування, враховуючи певні відмінності та особливості, які пов`язані з віковими потребами дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.09.2022 року службою у справах дітей було повідомлено ОСОБА_1 про засідання комісії у справах дітей , яке відбулося 23.09.2022 р. (а.с. 96), тому протилежні доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє.

Комісією у справах дітей було досліджено клопотання ОСОБА_1 про перенесення засідання комісії з 23.09.2022 року на іншу дату у зв`язку із поганим почуттям сина ОСОБА_4 , що зі слів ОСОБА_1 стверджувалося рекомендаціями лікаря педіатра (а.с. 73-74).

Зокрема, службою у справах дітей Великоберезовицької селищної ради зроблено письмовий запит від 28.09.2022 р. № 167/01-38/3 у КНП "Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Великоберезовицької селищної ради про ОСОБА_3 . У листі-відповіді КНП "Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Великоберезовицької селищної ради від 17.10.2022 року за № 168 зазначено, що 22.09.2022 року дитина ОСОБА_3 був запрошений лікарем-педіатром ОСОБА_8 на огляд для планової імунізації від кору, краснухи, паротиту. Батько дитини скаржився на неспокій, капризність дитини, під час огляду встановлено загальний стан хлопчика задовільний. Дитина активна, охоче іде на контакт. Батько в письмовій формі відмовився від вакцинації. Рекомендацій щодо перебування дитини на домашньому режимі лікар-педіатр ОСОБА_9 не надавала (а.с. 95).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що на прохання ОСОБА_1 та його представника про перенесення розгляду комісії Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради не відреагувала, колегія суддів відхиляє.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обгрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Худа Ірина Романівна залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.02.2023 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.07.2023 року.

Головуюча

Судді