Справа № 183/8418/22
№ 2/183/1598/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, -

в с т а н о в и в:

05 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив стягнути з відповідача 47222,08 грн. у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 47222 грн. 08 коп.

09 листопада 2021 року представник позивача звернувся до відділу пенсійного фонду з заявою про виплату зазначеної суми та подав всі необхідні документи на спадщину, та необхідні оригінали документів.

Однак, 24.11.2021 року відповідачем у виплаті зазначеної суми було відмовлено на підставі відсутності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду з цією позовною заявою /а.с.1-2/.

Розпорядженням голови Верховного суду від 06.03.2022 року № 1/2/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Сєверодонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2022 року, матеріали по цивільній справі № 183/8418/22 переданні судді Сороці О.В. /а.с.12/.

Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження /а.с.13/.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в позовній заяві просили розглядати справу за їх відсутності, наполягали на задоволені позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що відповідно до розпорядження управління ОСОБА_3 взята на облік як одержувач пенсії за віком. Починаючи з 01.08.2014 року виплата пенсії була призупинено за поновленням виплат ОСОБА_3 до управління не зверталась.

Також, представник Головного УПФУ в Луганській області, посилаючись на вимоги п.2.26 Порядку 22-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України зазначає, що заявником не надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з огляду на зазначене просить позовні вимоги залишити без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю /а.с.14-15/.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом по справі встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції 08.10.2020 року «м. Київ» /а.с.8/.

Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових виплат - недоотриманої пенсії у розмірі 47222 грн. 08 коп., після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі листа Головного УПФУ в Луганській області /а.с.7/.

09 липня 2021 року представник позивача - адвокат Ракицька І.М. звернулася до відповідача з заявою про виплату зазначеної суми недотриманої пенсії, після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 , Головним УПФУ в Луганській області було відмовлено у виплаті вказаної суми з підстав відсутності довідки внутрішньо переміщеної особи /а.с.5,6/.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.

Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до статті 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій ст. 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17, провадження № 14-248цс19.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частини другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Статтями 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача, оскільки наявними доказами підтверджено, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини.

Також суд зазначає, що посилання відповідача на необхідність надання особами, які звертаються за виплатою недоотриманої пенсії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не ґрунтуються на законі. Наявність або відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, а також наявність або відсутність реєстрації місця проживання у встановленому законом порядку на контрольованій території України, не може обмежувати право власності позивача на грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії.

Крім того, відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 правління зобов`язало начальників головних управлінь забезпечити укладання договорів з установами, уповноваженими на право виплати пенсій через поточні рахунки одержувачів. Тобто відповідно до Постанови від 22 грудня 2014 року № 28-2, зокрема, об`єднане управління, яким є відповідач, забезпечує фінансування та виплату пенсій. Отже, відповідач відповідно до чинного законодавства зобов`язаний сплачувати пенсійні виплати.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що право позивача на володіння, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 47 222 (сорок сім тисяч двісті двадцять дві ) гривні 08 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, (), м. Сєвєродонецьк, Луганська область, вул. Шевченка, 9.

Суддя О.В. Сорока.