Справа № 212/1952/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті особи в певний час,

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Торез, Донецької області, Україна, в сел. Аркагала, Сусуманського району, Магаданської області, російська федерація.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 1999 року по 2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є повнолітньою, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є неповнолітньою. Вказала, що шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року. Зазначила, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до російської федерації, де зареєстрував шлюб з іншою жінкою. Восени 2022 року нова дружина ОСОБА_2 сповістила про те, що колишній чоловік заявниці ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , і на прохання заявниці, шляхом направлення на електронну адресу, надіслала фотокопію свідоцтва про смерть, яке видане в російській федерації. Вказала, що з зазначеною копією свідоцтва про смерть вона, діючи в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , звернулась до Пенсійного фонду України, для вирішення питання про призначення пенсії по втраті годувальника, однак її було направлено до органів РАЦС для одержання повторного свідоцтва про смерть, або дубліката свідоцтва про смерть. Покровським відділом РАЦС їй було відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про смерть або витребування повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , який помер на території російської федерації, у зв`язку з припиненням дипломатичних стосунків з рф через військову агресію відносно України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення проти заяви ОСОБА_1 , в яких просив проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 . В письмових запереченнях зазначив, що заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Торез Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_5 на території російської федерації, при цьому підставою для подання такої заяви стала неможливість отримання заявницею, у зв`язку з припиненням правових відносин між Україною та російською федерацією внаслідок військової агресії останньої, повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 . Вказує, що заявницею доказово підтверджується факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав громадянство російської федерації та помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис про смерть та видано свідоцтво про смерть. Зазначив, що підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , в порядку, передбаченому п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України відсутні оскільки факт смерті останнього посвідчено та зареєстровано органом державної реєстрації актів цивільного стану не України, а іншої держави, а саме російської федерації, громадянином якої він є, і на території якої він помер. Вказав, що питання неможливості отримання заявницею документу, який посвідчує факт, що має юридичне значення свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого компетентним органом російської федерації, через припинення правових відносин з державою-агресором, не може вирішуватись шляхом ухвалення судом України рішення про встановлення факту смерті особи в певний час. При цьому заявниця не позбавлена іншої можливості, за виключенням одержання документу в порядку правової допомоги, його отримання та подальшої легалізації у встановленому законом порядку.

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, представник зазначеної особи до суду не з`явився, будь-яких клопотань та заяв до суду не надсилав, пояснення по справі з висловленням свого ставлення до заявлених вимог не висловив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року, що набрало законної сили 06.02.2015, встановлено, що ОСОБА_1 з 19 лютого 1999 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_4 , батьками якої в свідоцтві про народження вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 21 березня 2012 року (а.с.8).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №7 від 06.04.2023 встановлено, що державна реєстрація народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України, відомості про батька зазначені: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна, відомості про матір зазначені: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянство Україна, 21 березня 2012 року видано свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 28-29).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Торез, Донецької області документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 30.12.2013 Жовтневим РВ у м. Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області, інформація щодо припинення або втрати останнім громадянства України до Покровського відділу у м. Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області не надходила, що підтверджується наданою на виконання ухвали суду інформацією Покровського відділу у м. Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області (а.с.19).

З матеріалів заяви вбачається, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала в сел. Аркагала, Сусуманського району, Магаданської області, російської федерації (а.с.6).

В силу вимог частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за №719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є, між іншим рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особа та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545.

Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_2 помер в сел. Аркагала, Сусуманський район, Магаданська область, тобто на території російської федерації.

В приписах ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України зазначено, що державній реєстрації підлягає, зокрема смерть.

Реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону.

В тому числі смерть підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23 травня 2001 року №32/5/101, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.

Свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого, або надсилається разом з паспортним документом померлого до Міністерства закордонних справ України для передачі зазначеним вище особам.

Згідно з п. п. 6, 7 Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, документи, складені іноземною мовою, подаються для державної реєстрації актів цивільного стану разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Факти збройної (військової) агресії рф відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що рф чинить збройну агресію проти України та продовжує це станом на момент ухвалення цього рішення. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 щодо заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, визнано геноцидом Українського народу.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому у визначеному порядку було продовжено до 20 травня 2023 року.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, між Україною та російською федерацією розірвано усі дипломатичні відносини.

З набранням чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та протоколу до конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» дію Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 року.

У Постанові від 14.04.2022 по справі № 308/9708/19 (провадження №61-18782св21) Верховний Суд зазначив, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства рф в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.09.2021 по справі №367/2656/20 дійшов висновку, що Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави, однак така невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо.

Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права.

Верховний Суд у справі №521/17654/15-ц (постанова від 16 січня 2019 року) при вирішенні спору застосував загальні засади цивільного права - принцип справедливості, добросовісності та розумності, а також керувався однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявниці ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації його смерті компетентним органом виконавчої влади України, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка та вирішення в подальшому питань, що стосуються прав неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи викладене вище, а також те, що на даний час між Україною та російською федерацією (на території якої настала смерть ОСОБА_2 ) розірвано усі дипломатичні відносини, а встановлення факту смерті ОСОБА_2 надає можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть останнього, з урахуванням сукупності наданих доказів, з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, громадянки України, суд вважає за необхідне встановити факт смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, обставини заяви про встановлення юридичного факту (факту смерті) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 19, 76, 77, 81, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті особи в певний час, - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Торез, Донецької області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Аркагала, Сусуманський район, Магаданська область, російської федерації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17 квітня 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко