Справа № 752/8894/19
Провадження № 2-з/752/211/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.П.

розглянувши заяву представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Величка Михайла Михайловича про зустрічне забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на спірне майно, суд

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на спірне майно.

Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, задоволено частково.

Накладено арешт на житловий будинок, загальна плоша ( кв.м.): 572.6, житлова площа (кв.м.): 435.7, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача за зустрічним позовом - адвоката Величко М.М. звернувся до суду з заявою про зустрічне забезпечення позову та просить вжити заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, який буде визначений судом. Вважає, що сума такого зустрічного забезпечення повинна бути не меншою 500 000, 00 грн.

Посилається, що ухвалою суду від 10 вересня 2019 року накладено арешт на житловий будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що суд обґрунтовуючи таке рішення формально послався на той факт, що за текстом позовної заяви даний об`єкт нерухомого майна включений до переліку майна, яке підлягає поділу. При цьому, суд не звернув увагу на той факт, що правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно, як житловий будинок так і земельні ділянки по АДРЕСА_1 датовані 1998 роком, тобто за рік до укладення шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 .

Таким чином, арешт було накладено на майно, яке є об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_2 , придбане до шлюбу та не може бути об`єктом спільної сумісної власності. Вказане порушує права приватної власності ОСОБА_2 , що тягне за собою матеріальні збитки, пов`язані з неможливістю останнім реалізувати право власності, тобто вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

Крім того, ОСОБА_1 за адресою її місцезнаходження АДРЕСА_2 , фактично не проживає та не отримує судову кореспонденцію, і за адресою її реєстрації по АДРЕСА_1 , також не проживає, так як самостійно покинула її 24.04.2019 року та пішла у невідомому напрямку.

В зв`язку з вказаним, був вимушений звернутися за допомогою до адвоката Величко М.М. та укласти з ним Договір про надання правової допомоги 02.02.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв на себе певні зобов`язання, в тому числі сплати гонорару та винагороди за надані послуги, що складає суму в розмірі понад 5 000 000,00 грн., що буде включено у попередній розрахунок судових витрат.

З урахуванням цього просить заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Тобто, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1)позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові;

2)або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Частиною 4 ст.154 ЦПК України визначено, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1)надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2)вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи.

В ч.5 ст.154 ЦПК України зазначено, що заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами тривалий час продовжуються судовий спір щодо майна набутого у шлюбі.

Вбачається, що позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в м.Києві, володіє майном, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача.

В той же час, саме посилання на необгрунтованість ухвали суду від 12 вересня 2019 року про накладення арешту на майно не є підставою вжиття заходів зустрічного забезпечення.

З урахуванням цього, предмету спору сторін, суд вважає, що визначені законом підстави вжиття заходів зустрічного забезпечення відсутні, а їх незастосування не порушить майнові права позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Величка Михайла Михайловича про зустрічне забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: К.В.Машкевич