Справа № 309/362/23
Провадження № 2/309/62/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання Продан Б.В.,

представника відповідача Гринихи Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Хустського РНО Шкарампота В`ячеслав Дмитрович, про зняття обтяження нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа приватний нотаріус Хустського РНО Шкарампота В.Д., про зняття обтяження нерухомого майна.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті вона належно прийняла спадщину, у тому числі й на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . При оформленні документів нотаріус з`ясував, що на даний житловий будинок зареєстровано іпотеку та накладено обтяження. Її чоловік 11.08.2005 року уклав іпотечний кредитний договір із ЗАТ КБ «ПриватБанк» і в забезпечення повернення кредиту передано в іпотеку житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . У 2007 році між банком та компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги і всі права по кредитному договору та договору іпотеки від 11.08.2005 перейшли до компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Фінанс». Її чоловік достроково погасив кредит і заборгованість по кредитному договору відсутня, однак копії квитанцій на жаль не збереглися. На даний момент компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Фінанс» ліквідована і отримати інформацію про відсутність заборгованості та зняти заборону згідно договору іпотеки неможливо. Відповідач також не може зняти заборону на відчуження на нерухоме майно, оскільки права вимоги ним були відступлені, а тому вона змушена звернутися до суду.

У своєму позові позивач просить суд припинити обтяження та іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та вилучити запис та скасувати реєстрацію обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , номер об`єкта РПВН 10676249, реєстраційний номер іпотеки 4661577.

У відзиві на позов відповідач АТ КБ «ПриватБанк» просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що ПриватБанк було відступлено право вимоги за кредитним договором між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» на користь компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Фінанс», а тому банк є неналежним відповідачем, і права позивача не порушує.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Зокрема вказує, що банк відступив право вимоги за кредитним договором, а тому є неналежним відповідачем.

В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Томищ М.С. надійшла заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Хустського РНО Шкарампота В.Д. не з`явився, подавши заяву у якій просить справу розглянути у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

В судовому засіданні встановлено , що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2023 року спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 , спадщина складається житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.3).

На підставі указаного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , зареєструвала за собою право власності на зазначений будинку (а.с.6, 7).

Також з матеріалів справи вбачається, що 11.08.2005 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №MKG0GK0000024 відповідно до умов якого, ОСОБА_2 , отримав кредит у розмірі 6510 доларів США на строк до 08.08.2025 р., під 0,92% на місяць (а.с.10-13).

Листом ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 23.02.2007 боржника ОСОБА_2 було повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 11.08.2005 на користь « ОСОБА_4 №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE № 1 PLC). Також у листі указано, що новий кредитор ЮМЛ уповноважив ПриватБанк на прийом платежів та веденні всіх інших справ, пов`язаних із Кредитними документами, та вказано рахунок у ПриватБанку на який можна погашати кредит (а.с.14, 15).

Згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.02.2021 року, до цього часу міститься запис про обтяження накладене на житловий будинок позивачки, що розташований в АДРЕСА_1 , зокрема зазначено ПІДСТАВА ОБТЯЖЕННЯ: на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351, 352 від 19.02.2007, посвідченого приватним нотаріусом Козіною А.В., при цьому іпотеко держателем зазначено компанію «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE № 1 PLC) (а.с.18-19).

У відповідь на звернення про вжиття заходів щодо зняття обтяжень з належного позивачці житлового будинку, АТ КБ «ПриватБанк», своїм Листом від 03.03.2023 року №20.1.0.0.0/7-230103/16912, повідомив, що право вимоги за кредитним договором ним відступлено компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка 03.10.2017 ліквідована, та рекомендував для вирішення вказаного питання звернутись до суду (а.с.16).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою, що передбачено ч.1 ст.546 ЦК України.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

У позовній заяві позивач стверджує, що кредит отриманий її чоловіком у ЗАТ КБ «ПриватБанк» було погашено, однак доказів такого вона не може подати через значний сплив часу.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 визнала, що згідно їх даних заборгованості за кредитним договором не має.

Суд зазначає, що не зважаючи на відступлення прав вимоги за кредитним договором новому кредитору, указані обставини (щодо наявності заборгованості) повинні були б бути відомі (якщо б вони існували)АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на те, що новий кредитор ЮМЛ уповноважив ПриватБанк на прийом платежів та веденні всіх інших справ, пов`язаних із Кредитними документами, а також що погашення кредиту продовжувало здійснюватися на рахунок у ПриватБанку.У відзиві на позов, АТ КБ «ПриватБанк», з яким було укладено кредитний договір, жодним чином це не заперечує та не посилається, що заборгованість за кредитним договором все ще існує, більше того представником відповідача у судовому засіданні визнано, що заборгованості немає згідно їх даних.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Наведене узгоджується з положеннями самого договору іпотеки.

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки є об`єкти нерухомого майна та об`єкти, які прирівнюються до таких цим Законом. До них чинним законодавством, зокрема, віднесено: земельні ділянки; будівлі; споруди; підприємство як майновий комплекс; житлові будинки; квартири; дачі; садові будинки; гаражі; об`єкт незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому; право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Щодо тверджень представника відповідача, що АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем по даній справі, суд зазначає наступне.

«Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (Ukraine Mortgage Loan Finance no. 1 plc), місцезнаходження якої: ПелліпарХаус, 1-й поверх, 9 КлоукЛейн, Лондон, EC4R 2RU, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії (PELLIPAR HOUSE, 1-st Floor, 9 CloakLane, London, EC4R 2RU, United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland), не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, а отже не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України. Особи, які не є фінансовими установами, не мають права укладати договори факторингу.

Підтвердженням того, що саме АТ КБ «ПриватБанк», який є може бути належним відповідачем по даній справі, є те, що новий кредитор ЮМЛ уповноважив ПриватБанк на прийом платежів та веденні всіх інших справ, пов`язаних із Кредитними документами, а також що погашення кредиту продовжувало здійснюватися на рахунок у ПриватБанку.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, АТ КБ «Приватбанк» може вважатися належним відповідачем по даній справі.

Також суд констатує, що на даний час юридичної особи (фінансової установи), яка б мала прав кредитора за кредитним договором на підставі якого було накладено оспорювану заборону - немає.

Більше того, зазначені вище обставини повністю узгоджуються з твердженням позивача про те, що заборгованість за таким кредитним договором повністю погашена.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки, на даний час немає невиконаних майнових зобов`язань за кредитним договором від 11.08.2005 перед існуючою юридичною фінансовою особою, а тому, існування заборони на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на розпорядження цим майна, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню.

Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України 319, 321, 391, ЦК Кодексу України суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити обтяження та іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, вилучити запис та скасувати реєстрацію обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , номер об`єкта РПВН 10676249, номер запису про іпотеку 49032249, реєстраційний номер іпотеки 4661577, дата державної реєстрації іпотеки 20.03.2007.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2023 р.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.