Справа № 471/51/22
Провадження №2-о/471/2/23
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Прокопчук Н.Г.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи -Кремко А.В..

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/51/22 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Братський сектор управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення його особи та встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

У своїй заяві заявник зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лісове, Братського району, Миколаївської області. З 1997 року по 2001 рік навчався в Кам`яно-Костуватській ЗОШ І-ІІ ступенів Братського району Миколаївської області. З 2004 року по 2006 рік навчався в ПТУ № 17 Миколаївської області. З повноліття і по сьогоднішній день не виїжджав за межі країни, однак паспорта громадянина України він немає. Наразі постало питання щодо реєстрації його місця проживання та отримання в подальшому пенсії за станом здоров`я, однак зробити цього без паспорта громадянина України він не може. Вирішити вказане питання у позасудовому порядку також не можливо, тому заявник вимушений звернутися до суду із вказаною заявою.

Під час судового засідання представник заявника підтримала заявлені вимоги та просила суд про їх задоволення.

Представник заінтересованої особи до суду надала письмові пояснення, які підтримала під час судового засідання.

Дослідивши надані матеріали, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до пункту 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лісове Братського району Миколаївської області (т. 1, арк..с. 6).

Згідно довідки Кам`яно-Костуватської сільської ради від 24.07.2017 року ОСОБА_2 з 1987 року проживає на території вказаної сільської ради, його склад сім`ї становить: батько- ОСОБА_3 , брат- ОСОБА_4 (т.1 арк.с. 10).

Під час судового засідання були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Так свідок ОСОБА_3 зазначив, що він є батьком заявника. Його син ОСОБА_2 народився в с. лісове, Братського району, навчався у школі, потім в Братському ПТУ № 17. Вчасно не отримали паспорт дитині через халатне до цього відношення. Мати заявника мала паспорт громадянина України, а він-свідок набув громадянство на підставі рішення суду.

Свідок ОСОБА_5 суду підтвердила, що ОСОБА_2 народився в с. Лісове, потім сім`я переїхала до с. Кам`но-Костувати. Нетривалий час сім`я виїжджала за межі України, але повернулися додому до 1991 року.

Також факт проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується іншими доказами, а саме: випискою по господарського обліку станом на 1991 рік, згідно якої ОСОБА_2 проживав на території Кам`яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області (т. 1 арк.с. 1-8-109); довідкою Новомар`ївської сільської ради № 486 від 10.11.2022 року відповідно до якої згідно відомостей по господарського обліку Миролюбівського старостинського округу книга 3 1 на 1986-1990 роки, ОСОБА_2 проживав в с. лісове до 1990 року. З 1991 року по теперішній час проживає на території АДРЕСА_1 (т. 1 арк.с. 156); випискою з погодосподарського обліку с. Червона Поляна, Кіровоградської області, згідно якої ОСОБА_2 у 1991 році проживав на території вказаної сільської ради, та 25.11.1991 року вибув до с. Кам`яно-Костувате, Братського району (т. 2 арк.с. 9-11).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання заявника на території України у неповнолітньому віці станом на 24.08.1991 року підтверджено належними доказами.

Що стосується вимог щодо встановлення особи заявника то в цій частині у задоволенні заяви слід відмовити за передчасністю.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Братський сектор управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт постійного місця проживання та території України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Лісове Братського району Миколаївської області в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року.

В іншій частині відмовити.

Заявник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Братський сектор управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, місце знаходження: провул. Європейський, 11, смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2023 року.

СуддяІ.Б. Гукова