Справа № 128/3398/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Вінницької міської ради до акціонерного товариства «Сенс Банк», Державного реєстратора Козловського Миколи Сергійовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування рішення та скасування запису, поновлення запису про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації звернулася до суду з позовною заявою до акціонерного товариства «Альфа - банк», Державного реєстратора Козловського М.С., третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування рішення та скасування запису.

Ухвалою судді від 10.03.2020 прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Маланчука С.А. про зміну підстав позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації до акціонерного товариства «Альфа - банк», Державного реєстратора Козловського Миколи Сергійовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування рішення та скасування запису, до розгляду.

Ухвалою судді від 08.02.2023 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницьку районну державну адміністрацію та залучено Вінницьку міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача до участі в даній справі.

Ухвалою судді від 08.02.2023, у зв`язку із зміною найменування, змінено назву відповідача у даній справі: з акціонерного товариства «Альфа - Банк» на акціонерне товариство «Сенс Банк».

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 30.08.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Генеральний договір № 050/27-279, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 64 000,00 доларів США, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, з кінцевим строком повернення до 05.05.2022.

Надалі, 30.08.20007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №050/27-280 до Генерального договору.

21.10.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 050/27-426 до додаткової угоди № 050/27-280 від 30.08.2007 року до Генерального договору № 050/27-279 від 30.08.2007.

30.09.2010 між АТ «Альфа - Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін № 051/27-23 до додаткової угоди № 050/27-280 від 30.08.2007 до Генерального договору № 050/27-279 від 30.08.2007.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 30.08.2007 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 5150.

01.10.2010 між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. 01.10.2010, зареєстрований в реєстрі за № 2836.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, АТ «Укрсоцбанк» є припиненим 03.12.2019, а правонаступником є Акціонерне товариство «Альфа-банк».

П.1.1 Договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Генеральним договором № 050/27-279 від 30.08.2007 та додатковими угодами до нього іпотекодевець передав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться в АДРЕСА_1 (загальна площа житлового цегляного будинку 244,2 кв. м ) ; земельну ділянку площею 0,0847 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:004:0221.

Предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради 25.12.2006р. на підставі рішення виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради від 24.11.2006р. № 33 та зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 18.04.2007 за реєстровим № 2545 і записаний в реєстрову книгу за № 11.

Предмет іпотеки земельна ділянка належить Іпотекодавцеві відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 198744 виданого 04.08.2004 Вінницько-Хутірською сільською радою на підставі рішення цієї ж ради 11 сесії 4 скликання від 27.04.2004 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 565 і на якій розташований вищезазначений житловий будинок.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором № 051/8-5926 від 24.05.2007 та додатковими угодами до нього, між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 24.05.2007 було укладено договір іпотеки № 50/1-477, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 3025, предметом іпотеки якого є вищезазначене майно, до якого надалі було укладено договір про внесення змін 12.05.2008, зареєстрований в реєстрі за № 2454 та 01.10.2010, зареєстрований в реєстрі за № 2835.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.04.2017 стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за Генеральним договором № 051/8-5926 від 24.05.2007 та додатковими угодами до нього.

Постановою державного виконавця Вінницького районного ВДВС від 23.05.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав дії мораторію та відсутності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію іпотечного будинку, право користування яким мають діти.

Згідно свідоцтва про зміну імені 07.11.2017 позивачем було змінено прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державним реєстратором ОСОБА_6 10.04.2019 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який є предметом іпотеки за АТ «Укрсоцбанк».

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державним реєстратором ОСОБА_6 16.04.2019 зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки та на якій розташований житловий будинок.

Право власності зареєстровано за банком згідно іпотечного договору від 30.08.2007.

В даному будинку, окрім ОСОБА_1 , також, зокрема, проживають: малолітні син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Переоформивши право власності на іпотечний будинок, банк позбавив житла позивача та її малолітніх дітей.

Позивач вважає, що реєстраційні дії проведені державним реєстратором Козловським М.С. на підставі, документів поданих банком, вчинені всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 в редакціях діючих станом на час вчинення запису.

Положеннями пунктів 1 та 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, крім іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно приписів ст. 35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Між тим, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог шляхом прийняття предмету іпотеки у власність в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку» не було визначено розмір вимог Банка на момент переходу права власності (фактичного задоволення вимог Банку) адже з відомостей з Державного реєстру прав неможливо встановити вартість предмета іпотеки та заборгованість Позичальника, що погашається за рахунок вартості предмета іпотеки. Як того вимагали норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Велика Палата Верховного Суду по справі № 306/2053/16-ц в постанові від 20.03.2019 зазначила, що суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_3 письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 10 вересня 2016 року) не проводилась.

Порядок проведення державної реєстрації прав, наведений у статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , містить у тому числі положення про перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

А отже, реєстратор для вчинення реєстраційної дії з реєстрації права власності має перевірити не тільки наявність, а зміст і повноту поданих документів, тобто застереження, про яке домовились сторони.

Такими документами, у розумінні , п. п. 57,61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень є, зокрема, докази невиконання боржником умов кредитного договору, тобто факт існування заборгованості, при цьому підтверджений належними доказами.

Такий висновок цілком відповідає приписам ст. ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки, в іншому випадку вирішення питання про наявність заборгованості одноособово банком без перевірки таких фактів та з подальшою реєстрацією права, недобросовісні дії реєстратора призведуть до незаконного позбавлення права власності на майно іпотекодавця.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Звернення стягнення здійснено без визначення розміру заборгованості за кредитним договором, що погашається за рахунок предмету іпотеки. Що є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Згідно п. 1, 14 ч. 1 ст.27 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно із пунктами 57,61 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, обов`язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а також й отримання вимоги. Жодних вимог позивач по справі не отримувала. Крім того, згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року N 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

А отже, належним доказом направлення та отримання вимоги є опис вкладення та поштове повідомлення про вручення з відміткою про вручення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Проте, державним реєстратором порушено порядок черговості та норми ст. 3 Закону України «Про іпотеку»

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В ст. 33 Закону «Про іпотеку» зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Ч. 1 ст. ст. 37 зазначеного закону вказано, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Разом з цим, 03.06.2014 прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено протягом його дії стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа спірного будинку, який був предметом іпотеки становить 244,2 кв. м., іншого нерухомого майна позивач у власності немає. П. 1.1 Договору іпотеки передбачено, що передано в іпотеку нерухоме майно будинок, загальною площею 244,2 кв м.

Як вбачається з п. 1.4.1 Договору іпотеки, за договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язань саме за валютним кредитом.

Позивач не надавала згоди ні на реалізацію будинку з господарськими будівлями та спорудами, ні на реалізацію земельної ділянки, на якій розташований будинок .

Окрім того, даний будинок є єдиним житло позивача та основним місцем проживання як ОСОБА_1 , так і її малолітніх дітей.

Приймаючи до уваги зазначене, а також те, що кредит є споживчим, наданий в іноземній валюті, то на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

П. 4.5 Договору іпотеки, яким передбачено звернення стягнення в позасудовому порядку не є згодою на примусове стягнення в розумінні ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось з порушенням вимог ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» без згоди Позивача, тобто під час дії мораторію, що вказує на порушення законних прав з боку відповідачів.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Таким чином, дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення.

З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» щодо набуття у власність об`єкта нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 244,2 кв. м, житловою площею 140,1 кв м, земельної ділянки площею 0,0847 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0221; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Козловського Миколи Сергійовича про: державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46473352 від 15.04.2019 року та скасувати запис про право власності № 31181972 від 10.04.2019 року на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 244,2 кв.м, житловою площею 140,1 кв. м, адреса якого: АДРЕСА_1 державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46553914 від 19.04.2019 та скасувати запис про право власності № 31257858 від 16.04.2019 на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0847 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0221 та стягнути понесені судові витрати.

На вказану позовну заяву стороною відповідача надано відзив, в якому відповідач позов не визнає, заперечує щодо його задоволення з наступних підстав.

АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», законно набуло права задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки. Умовами Кредитного договору передбачений порядок нарахування процентів, встановлений розмір процентів, порядок погашення кредиту, процентів тощо.

За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова ланова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у «мірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв нового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на 23.08.2018 у позичальника виникла заборгованість по Кредитному договору у розмірі 140 052,63 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 3 905 435,94 гривень, а саме: 22 223,55 дол. США ( 619 714.54 грн. курсом НБУ) -заборгованість по строковому кредиту, 38 026,45 дол. США ( 1 060 386,12 грн. за курсом НБУ) -заборгованість по простроченому кредиту 36 911,85 дол. США ( 329 304,95 грн. за курсом НБУ) - строкова заборгованість по процентам, 41 767,64 дол. США ( 1 164 711,02 грн. за курсом НБУ) - прострочена заборгованість по процентам та 123,14 дол. США ( 31 319,31 грн. за курсом НБУ) - заборгованість по нарахованих комісіях.

Враховуючи наявний розмір простроченої заборгованості чергових платежів по кредитному договору у кредитора виникло право вимагати дострокового виконання зобов`язань по Кредитному договору, а у позичальника виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань по Кредитному договору.

Відповідно до п.п. 2.4.3. п. 2.4. Договору іпотеки, іпотекодержатель має право у виконання або неналежного виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання (умов кредитного договору) , задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За п. 4.1. Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рахунок виконання основного зобов`язання.

Отже, застереження в Договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержатеяем права власності на Предмет іпотеки також є Договором про задоволення вимог іпотекодержателя

АТ «Укрсоцбанк» дотримано процедуру щодо направлення повідомлення вимоги про усунення порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо потягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

27.09.2018 ОСОБА_9 та ОСОБА_2 листом з описом вкладення та рекомендованим повідомленням було направлено повідомлення, в якому в зазначена вимога про виконання зобов`язань за Кредитним договором, розмір яких визначений станом на 23.08.2018 із застереженням, що у разі не погашення заборгованості по Кредитному договору банком/іпотекодержателем буде звернуто стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки. Відповідне повідомлення-вимога було отримане ОСОБА_9 та ОСОБА_2 10.10.2018.

Право власності на Предмет іпотеки за іпотекодржателем було зареєстроване 15.04.2019, тобто процедура та строки визначені законом були дотримані.

Повернення від боржника належно направленої вимоги «за закінченням встановленого строку зберігання» свідчить про вжиття іпотекодержателем всіх заходів і для відповідного повідомлення боржника про наявність заборгованості (Постанова ВС від 29 серпня 2018 року у справі № 755/5691/16-ц).

Засвідчена працівником кур`єрської служби відмова боржника від отримання письмової вимоги іпотекодержателя є доказом належного повідомлення боржника. Дана позиція підтверджується постановою ВП ВС від 04 липня 2018 року у справі № 522/2732/16-ц.

Згідно ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

13.12.2018 суб`єктом оціночної діяльності (СОД) ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» було проведено оцінку Предмету іпотеки, яка станом на 13.11..2018 становить 2 379 085,00 грн.

Заборгованість тільки по тілу кредиту і процентам станом на 23.08.2018 у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становила 3 874 116,63 гривень.

Тобто, банком було дотримано процедуру щодо визначення вартості Предмета іпотеки, на який звертається стягнення шляхом набуття права власності іпотекодержателем.

Відповідно до п.п. 1 п.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави

згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва і житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

В даному випадку такий закон не може застосовуватися, оскільки предмети іпотеки не продавалися (Не відчужувалися), а були набуті іпотекодержателем у власність в рахунок виконання зобов`язань по кредитним договорам, крім того на це була згода іптекодавця, яка визначена іпотечним застереженням в Договорі іпотеки; вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджуються на примусову реалізацію майна, а стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладанні Договору іпотеки.

Також у повідомленні-вимозі банку йдеться, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст. 37. ЗУ «Про іпотеку» , позичальнику буде прощено (анульовано) залишок заборгованості по Кредитному договору. Тобто прощення решти боргу є свідченням того, що за рахунок предмета іпотеки було повністю погашено заборгованість по Кредитному договору, що не дає підстав застосувати п.п. 2 п. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в земній валюті», а саме: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при достатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави /іпотеки).

Отже, посилання позивача на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян раїни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як причину незаконних і відповідача є безпідставним.

В діях державного реєстратора (відповідача) відсутні будь-які порушення чинного законодавства України.

При проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на Предмет іпотеки за іпотекдержателем відповідачем не було порушено жодних норм чинного законодавства України.

При укладанні Договору іпотеки за адресою Предмета іпотеки не проживали та були зареєстровані неповнолітні особи. Договір іпотеки з даного приводу не оскаржений. Позивачем не надано жодних доказів з приводу того, що станом на дату укладання Договору іпотеки за адресою Предмета іпотеки проживали та були зареєстровані малолітні/неповнолітні особи.

Відповідно до п.п. 1 п.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Постановою ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від09.12.2019 справа №464/8589/15 визначена позиція, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) не може вважатися примусовим стягненням, оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповіли договору.

За наведених обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання 06.04.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Маланчук С.А. не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги своєї довірительки підтримує та просить їх задоволити.

Будучи присутнім в попередніх судових засіданнях представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві та просив їх задоволити.

Представник відповідача акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвокат Михніцький Г.Ю. в судове засідання 06.04.2023 не з`явився, попередньо надіславши суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність сторони відповідача, проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Будучи присутнім в попередніх судових засіданнях представник відповідача позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та у письмових поясненнях.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, попередньо 21.06.2022 надіславши суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 вважає обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Банком дійсно було порушено черговість задоволення вимог іпотекодержателя, що суперечить вимогам договору іпотеки від 24.05.2007 та ст. ст. 3, 5.13 Закону України «Про іпотеку». Банком не було проведено здійснення експертної оцінки майна станом на квітень 2019 року. Крім того, договір про задоволення вимог іпотекодержателя сторонами не укладався, а іпотечний договір не містить вказівки на наявність іпотечного застереження. А тому, всі дії, вчинені банком, є неправомірними та протиправними, а у реєстратора не було достатніх підстав для проведення реєстраційних дій.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, врахувавши наданий стороною відповідача відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 30.08.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Генеральний договір № 050/27-279, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 64 000,00 доларів США, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, з кінцевим строком повернення до 05.05.2022.

Надалі, 30.08.20007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №050/27-280 до Генерального договору.

21.10.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 050/27-426 до додаткової угоди № 050/27-280 від 30.08.2007 року до Генерального договору № 050/27-279 від 30.08.2007.

30.09.2010 між АТ «Альфа - Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін № 051/27-23 до додаткової угоди № 050/27-280 від 30.08.2007 до Генерального договору № 050/27-279 від 30.08.2007.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 30.08.2007 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 5150.

01.10.2010 між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. 01.10.2010, зареєстрований в реєстрі за № 2836.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, АТ «Укрсоцбанк» є припиненим 03.12.2019, а правонаступником є Акціонерне товариство «Альфа-банк».

П.1.1 Договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Генеральним договором № 050/27-279 від 30.08.2007 та додатковими угодами до нього іпотекодевець передав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться в АДРЕСА_1 (загальна площа житлового цегляного будинку 244,2 кв. м ) ; земельну ділянку площею 0,0847 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:004:0221.

Предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради 25.12.2006р. на підставі рішення виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради від 24.11.2006р. № 33 та зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 18.04.2007 за реєстровим № 2545 і записаний в реєстрову книгу за № 11

Предмет іпотеки земельна ділянка належить Іпотекодавцеві відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 198744 виданого 04.08.2004 Вінницько-Хутірською сільською радою на підставі рішення цієї ж ради 11 сесії 4 скликання від 27.04.2004 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 565 і на якій розташований вищезазначений житловий будинок.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором № 051/8-5926 від 24.05.2007 та додатковими угодами до нього, між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 24.05.2007 було укладено договір іпотеки № 50/1-477, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 3025, предметом іпотеки якого є вищезазначене майно, до якого надалі було укладено договір про внесення змін 12.05.2008, зареєстрований в реєстрі за № 2454 та 01.10.2010, зареєстрований в реєстрі за № 2835.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.04.2017 стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за Генеральним договором № 051/8-5926 від 24.05.2007 та додатковими угодами до нього.

Постановою державного виконавця Вінницького районного ВДВС від 23.05.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав дії мораторію та відсутності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію іпотечного будинку, право користування яким мають діти.

Згідно свідоцтва про зміну імені 07.11.2017 позивачем було змінено прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державним реєстратором ОСОБА_6 10.04.2019 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який є предметом іпотеки за АТ «Укрсоцбанк».

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державним реєстратором ОСОБА_6 16.04.2019 зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки та на якій розташований житловий будинок.

Право власності зареєстровано за банком згідно іпотечного договору від 30.08.2007.

В даному будинку, окрім ОСОБА_1 , також, зокрема, проживають: малолітні син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 11 - 55).

В Постанові від 21 грудня 2022 року, справа № 914/2350/18 (914/608/20) Велика Палата Верховного Суду, зазначає наступне:

«п. 98. У практиці Великої Палати закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (такий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц і в подальшому повторювався у практиці Верховного Суду). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13) та інші).

«п.99. Отже, державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за АТ «Мегабанк» - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття права власності на таке майно за АТ «Мегабанк» та водночас елемент позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Внаслідок цього право позивача було порушено та між сторонами виник спір про право цивільне.

«п.115 Отже, враховуючи обставини конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майновідомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

«п.116.Слід ще раз звернути увагу, що судове рішення про задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою».

Таким чином, в даній справі позивачем було обрано належний та ефективний спосіб захисту з огляду на те, що житловий будинок Банком не було відчужено на користь третіх осіб.

Положеннями пунктів 1 та 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, крім іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно приписів ст.ст.35, Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

На момент звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог шляхом прийняття предмету іпотеки у власність в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку» не було визначено розмір вимог Банка на момент переходу права власності (фактичного задоволення вимог Банку) адже з відомостей з Державного реєстру прав неможливо встановити вартість предмета іпотеки та заборгованість Позичальника, що погашається за рахунок вартості предмета іпотеки, якк того вимагали норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Велика Палата Верховного Суду по справі № 306/2053/16-ц в постанові від 20.03.2019 зазначила, що суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_3 письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 10 вересня 2016 року) не проводилась.

Порядок проведення державної реєстрації прав, наведений у статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , містить у тому числі положення про перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Отже, реєстратор для вчинення реєстраційної дії з реєстрації права власності має перевірити не тільки наявність, а зміст і повноту поданих документів, тобто застереження, про яке домовились сторони.

Такими документами, у розумінні п.п. 57,61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень є, зокрема, докази невиконання боржником умов кредитного договору, тобто факт існування заборгованості, при цьому підтверджений належними доказами.

Такий висновок цілком відповідає приписам ст. ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки, в іншому випадку вирішення питання про наявність заборгованості одноособово банком без перевірки таких фактів та з подальшою реєстрацією права, недобросовісні дії реєстратора призведуть до незаконного позбавлення права власності на майно іпотекодавця.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Звернення стягнення здійснено без визначення розміру заборгованості за кредитним договором, що погашається за рахунок предмету іпотеки, що є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Згідно п. 1, 14 ч. 1 ст.27 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно із пунктами 57,61 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, обов`язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а також й отримання вимоги. Жодних вимог позивач по справі не отримувала. Крім того, згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року N 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже, належним доказом направлення та отримання вимоги є опис вкладення та поштове повідомлення про вручення з відміткою про вручення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Проте, державним реєстратором порушено порядок черговості та норми ст. 3 Закону України «Про іпотеку»

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В ст. 33 Закону «Про іпотеку» зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Ч. 1 ст. ст. 37 зазначеного закону вказано, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Разом з цим, 03.06.2014 прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено протягом його дії стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа спірного будинку, який був предметом іпотеки становить 244,2 кв. м., іншого нерухомого майна позивач у власності немає. П. 1.1 Договору іпотеки передбачено, що передано в іпотеку нерухоме майно будинок, загальною площею 244,2 кв м.

Як вбачається з п. 1.4.1 Договору іпотеки, за договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язань саме за валютним кредитом.

Позивач не надавала згоди ні на реалізацію будинку з господарськими будівлями та спорудами, ні на реалізацію земельної ділянки на якій розташований будинок .

Окрім того, даний будинок є єдиним житло Позивача та основним місцем проживання як ОСОБА_1 так і її малолітніх дітей, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приймаючи до уваги зазначене, а також те, що кредит є споживчим, наданий в іноземній валюті, то на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

П. 4.5 Договору іпотеки, яким передбачено звернення стягнення в позасудовому порядку не є згодою на примусове стягнення в розумінні ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось з порушенням вимог ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» без згоди позивача, тобто під час дії мораторію, що вказує на порушення законних прав з боку відповідачів.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Отже дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення.

Зазначена правова позиція викладена Верховний Судом у цивільній справі № 465/1310/17 від 31.10.2018.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» врегульовані питання передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент звернення з позовом).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (частина друга статті 37 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент звернення з позовом).

Договір іпотеки № 050/27-280 на підставі якого Банк здійснив реєстрацію права власності, не містить вказівки на відповідне застереження в іпотечному договорі, в ньому лише перелічені можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки, однак за відсутності іпотечного застереження, таке звернення стягнення можливо лише за окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, Банк діяв не в межах і не в спосіб встановлений законом.

Крім того, Банком також було порушено вимоги ст. 13 Закону України «Про іпотеку» щодо задоволення вимоги з вищим пріоритетом.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09.12.1994 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р.).

Такі висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 607/9865/16-ц.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальному розмірі 2829 грн. 00 коп., що підтверджено документально.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи повне задоволення вимог позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2829 грн. 00 коп.

Керуючись Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 4, 10, 76, 110, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 273 274 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк», щодо набуття у власність об`єкта нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 244,2 кв. м, житловою площею 140,1 кв м, земельної ділянки площею 0,0847 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0221.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Козловського Миколи Сергійовича про: державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46473352 від 15.04.2019 року та скасувати запис про право власності № 31181972 від 10.04.2019 року на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 244,2 кв.м, житловою площею 140,1 кв. м, адреса якого: АДРЕСА_1 державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46553914 від 19.04.2019.

Скасувати запис про право власності № 31257858 від 16.04.2019 на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0847 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0221.

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» /03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, 100, / на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 2829 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено 21.04.2023.

Суддя О.І. Бондаренко