У Х В А Л А

18.04.2023 Справа №607/18999/22

провадження №2/607/703/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Кілик М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Віляйкіної А.В.

представника відповідача Кривенького І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК ІрЛАГА» про застосування до позивача ОСОБА_1 заходів про цесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК ІрЛАГА» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК ІрЛАГА» (далі ТОВ «МЖК ІрЛАГА»), в якому просить: визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію, розповсюджену ТОВ «МЖК ІрЛАГА» у листі від 09.12.2019 вих. №227, а саме …«На превеликий жаль в нашому суспільстві ще багато людей, котрі хотіли б завжди конфлікітв. Ваша стурбованість щодо поведінки пані ОСОБА_2 не є сьогодні новиною, а скоріш протестом до людей, котрі нажаль в 1-му столітті живуть в епоху седеньовіччя, не даючи спокою оточуючим в тому числі і сусідам»; зобов`язати ТОВ «МЖК ІрЛАГА» спростувати поширену відносно неї недостовірну інформацію, шляхом надіслання ОСОБА_3 повідомлення про відкликання листа від 09.12.2022 вих. №227, із значенням того, шо інформація викладена в листі визнана рішенням суду недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації; стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.01.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Зі змісту вказаної ухвали судді вбачається, що як слідує з довідки про доходи за №9336 8239 2426 5311, виданої Тернопільським об`єднаним управлінням ПФУ у Тернопільській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Тернопільській області та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з лютого 2021 року по серпень 2021 року становить 13 060, 98 грн.

Окрім цього, згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.04.2022, за період з 3 кварталу 2021 по 4 квартал 2021 року ОСОБА_1 отримувала соціальні виплати з відповідних бюджетів від Управління соціальної політки Тернопільської міської ради загальна сума яких становить 9 549,46 грн.

21.03.2023 судом зареєстровано клопотання представника відповідача ТОВ «МЖК ІрЛАГА» про застосування до позивача ОСОБА_1 заходів процесуального примусу. В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача вказав, що позивач звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовною заявою до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, зловживаючи процесуальними правами, а саме позивач приховала факт зайняття нею підприємницькою діяльністю шляхом здавання в оренду квартир у місті Тернополі та приховала свій дохід, що стало підставою для відстрочення сплати судового збору і надання їй безоплатної правової допомоги. Така практика свідчить про свідоме зловживання процесуальними права і є підставою для вжиття заходів процесуального примусу, зокрема штрафу. Посилаючись на наведене, просив задовольнити клопотання.

У судовому засіданні позивач та її представник просили відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування до позивача заходів процесуального примусу.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про застосування до позивача заходів процесуального примусу підтримав.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення представника відповідача, розглянувши подане представником відповідача клопотання, дослідивши матеріали цивільного справи, суд дійшов наступного висновку:

Положеннями ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до статті 143 Цивільного процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Статтею 144 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заходами процесуального примусу є: попередженя; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 148 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника. Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає. Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України. Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Зі змісту клопотання представника відповідача ТОВ «МЖК ІрЛАГА» про застосування до позивача заходів процесуального примусу вбачається, що представник відповідача посилається на приховання позивачем факту зайняття нею підприємницькою діяльністю шляхом здавання в оренду квартир у місті Тернополі та приховання свого доходу, що стало підставою для відстрочення сплати судового збору і надання їй безоплатної правової допомоги. Така практика свідчить про свідоме зловживання процесуальними права і є підставою для вжиття заходів процесуального примусу, зокрема штрафу.

До вказаного клопотання представником відповідача долучено лист Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №940 від 03.03.2023, адресований ОСОБА_4 . Зі змісту вказаного листа вбачається, що в ході перевірки встановлено, що громадянка ОСОБА_1 здає в оренду квартири за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , без відповідного на це права. Таким чином, громадянка ОСОБА_1 порушила норми ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарською діяльністю без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності та на останню складено адміністративний протокол серії ВАВ №548919 за ст. 164 КУПАП та адміністративні матеріали відносно громадянки ОСОБА_1 направлені в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області для розгляду та прийняття рішення.

Встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2023 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрите на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що представником відповідача до поданого клопотання про застосування заходів процесуального примусу не долучено жодних доказів, які б свідчили про зловживання позивачем ОСОБА_1 своїми процесуальними права, в тому числі при пред`явленні позову шляхом приховання розміру свого доходу та надання недостовірних даних, на підставі яких суд прийшов до висновку про відстрочення позивачу сплати судового збору.

При цьому, судом враховано, що відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що представником відповідачів ТОВ «МЖК ІрЛАГА» на підтвердження поданого клопотання про застосування заходів процесуального примусу не долучено доказів, які підтверджують обставини викладені у ньому, та те, що судом не встановлено факту зловживання позивачем ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, суд вважає, що клопотання представника відповідача ТОВ «МЖК ІрЛАГА» про застосування до позивача ОСОБА_1 заходів процесуального примусу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.44, 143, 144, 258-261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК ІрЛАГА» про застосування до позивача ОСОБА_1 заходів процесуального примусу залишити без задоволення.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24.04.2023.

Головуючий суддяН. Р. Кунець