Провадження № 2/522/255/23
УХВАЛА

про відмову у наданні строку на примирення

20 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Суворової О.В.,

за участю секретаря Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Личко В.С. про надання строку для примирення сторін у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.11.2022 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 16.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

02.02.2023 року від представника відповідачки адв. ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи було відкладено на 07.02.2023 року.

07.02.2023 року від представника відповідачки адв. ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з причин відсутності електропостачання та неможливістю роздрукувати документи, що були підготовлені до судового засідання. Розгляд справи відкладено на 27.02.2023 року.

20.02.2023 до суду від представника відповідачки адв. ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог, а також просить зупинити розгляд справи та визначити подружжю максимальний строк у шість місяців для примирення та збереження сім`ї.

Судове засідання, призначене на 27.02.2023 року, не відбулось через відсутність електропостачання в будівлі суду та відкладено на 20.04.2023 року.

19.04.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідачки адв. ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами.

У судове засідання 20.04.2023 року сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились.

Секретарем судового засідання телефонограмою , текст якої міститься в матеріалах справи , було повідомлено позивача про клопотання представника відповідачки надати максимальний строк для примирення, однак останній був категорично проти надання строку на примирення , повідомив суду , що воно неможливе , з`явитися до суду не може через перебування на службі та знаходження його у зоні бойових дій, а також просив якнайскоріше розглянути справу, розірвати шлюб з відповідачкою та не відкладати слухання справи, оскільки розумні терміни розгляду справи вже сплили.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц.

Позивач в телефонній розмові із секретарем судового засідання категорично заперечував можливість примирення з відповідачкою та просив суд не надавати їм строку для примирення, оскільки це суперечить його правам.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі і на припинення шлюбу, а також те, що за твердженням позивача сторони протягом тривалого часу спільно не проживають, у зв`язку з чим сімейні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення, суд вважає, що надання строку на примирення буде суперечити інтересам позивача та моральним засадам суспільства, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання представника відповідачки адв. ОСОБА_3 про надання строку на примирення сторін.

Керуючись ст.ст. 251, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адв. ОСОБА_3 про надання строку для примирення сторін - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Суворова