Справа № 357/848/23
Провадження № 2/357/873/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізовій А. Р.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.06.2015 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що 24 червня 2022 року одружився з ОСОБА_6 , від спільного проживання з якою, мають малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що з моменту ухвалення рішення його матеріальний стан значно змінився, видатки на утримання сім`ї збільшились, у зв`язку з чим розмір аліментів обмежує його теперішню сім`ю в повноцінному утриманні та матеріальному забезпеченні, оскільки його теперішня дружина ОСОБА_6 не працює, а на утриманні знаходяться також інші діти. Окрім того, 15 березня 2011 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та 1/6 частини з усіх видів заробітків на утримання ОСОБА_3 . Зазначає, що загальний розмір присуджених аліментів становить 5/6 частин з усіх видів заробітку, що становить значне навантаження на його фінансове становище. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою від 01 березня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18 квітня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 направила відзив на позовну заяву в якому проти задоволеня позову заперечувала та зазначила, що згідно рашення Апеляційного суду Київської області від 09.06.2015 року з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В позовній заяві відповідач вказує, що він справно сплачував аліменти, виконував батьківські обов`язки та приймав участь у вихованні дітей, однак такі твердження не відповідають дійсності, оскільки станом на 03.04.2023 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 98 757,60 грн. Крім того, за фактом ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, вироком Білоцерківського міськрайоннго суду Київської області ОСОБА_4 було визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей. Також, відповідачка зазначає, що з березня 2022 року позивач перебуває на військовій службі та його матеріальний стан суттєво покращився, що дозволяє йому з травня 2022 року по березень 2023 року справно сплачувати аліменти. Відповідачка звертає увагу, що з моменту стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , позивач не хворів будь-якими тяжкими хворобами. На утриманні в нього не перебували хворі батьки чи непрацездатна дружина, а факт безробіття дружини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Вважає, що він з власної ініціативи не працевлаштовувався, щоб уникати сплати аліментів. А тому, в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні та на надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 4 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат /а.с.15-18/.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 червня 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Біла Церква, Київської області, проживаючого АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 аліменти щомісячно на користь ОСОБА_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат /а.с. 19-22/

На виконання вказаного рішення 01 липня 2015 року ОСОБА_2 видано виконавчий лист /а.с. 51/

З матеріалів справи вбачається, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №48012086 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/1605/15 від 01.07.2015 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 аліменти щомісячно на користь ОСОБА_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Козачук Н.А. №27405 від 03.04.2023 року у відповідача станом на 31.03.2023 року виникла заборгованість в сумі 98 757 грн. 60 коп. (заборгованість по сплаті аліментів - 71 062,90 грн. та 27 694,70 грн. штраф)/а.с. 27/.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін /а.с. 71-73/

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 будучи працездатним, знав про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки з часу відкриття виконавчого провадження самостійно сплачував аліменти, тобто в повній мірі знаючи, що згідно вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, в період часу з 01.12.2018 до 31.01.2021 злісно ухилявся від їх сплати.

ОСОБА_4 , з метою злісного ухилення від сплати аліментів, за вказаний період часу, будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості як шукаючий роботу хоча і звертався, проте був знятим з обліку з причини невідвідування центру без поважних причин більше 30 днів, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, хоча мав джерела доходів та заробляв кошти на прожиття, в результаті чого утворилась заборгованість по виплаті встановлених виконавчим листом коштів на утримання дитини (аліментів), що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці аліментних платежів. Станом 31.01.2021 заборгованість по сплаті аліментів складає 47956 грн. 42 коп.

Таким чином, суд вважав, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 164 КК України, як умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

З матеріалів справи також вбачається, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №26047687 з примусового виконання виконавчого листа №2-25008 від 15.03.2011 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 1/3 частині з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.12.2010 року і до досягнення дітьми повноліття та по 1/6 частині з усіх видів заробітку відповідача починаючи з 31.12.2010 року на утримання ОСОБА_3 щомісячно і до 09.11.2013 року.

На час ухвалення цього рішення відповідач вже не сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Козачук Н.А. №27408 від 03.04.2023 року у відповідача станом на 31.03.2023 року виникла заборгованість в сумі 142 390 грн. 92 коп. /а.с. 88/.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 з 24 червня 2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 /а.с. 23/

Як стверджує позивач, від спільного проживання із ОСОБА_6 , він має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 24/.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_5 з 28 березня 2022 року по теперішній час, що підтверджується довідкою №429 від 12 квітня 2023 року, виданою ТВО командиа військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_10 /а.с. 58/

Відповідно до Звіту про здійснені відрахування та виплати №939/7/330 від 07.04.2023 року відносно ОСОБА_4 , складеного В/Ч НОМЕР_3 , позивачу нараховано 113 392,90 грн. заробітної плати з січня 2023 року по березень 2023 року включно /а.с. 39/.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст.51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 N 037-VIII ч. 2ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Згідно з положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, також зданої постанови вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

З аналізу даних норм слідує, що підставою для зміни розміру аліментів є зміна сімейного чи майнового стану одного з батьків, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, яка сталася виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Позивач, звертаючись із позовом, посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, так як після стягнення з нього аліментів за рішенням суду, він одружився та у нього народилася дитина, що перебуває на його утриманні.

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вже зазначалось, підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився настільки, що унеможливлює сплату ним у раніше визначеному розмірі.

Разом з тим, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів суттєвої зміни обставин з часу винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів.

При цьому, суд враховує, що позивач на час винесення судового рішення проходив військову службу і на даний час є військовослужбовцем. Отже джерело його доходу не тільки залишилося незмінним, більше того дохід позивача суттево збільшився з часу винесення судового рішення, що підтверджується копіями звітів про відрахування та виплати від 07.04.23 р. та 22.12.22 р., (а.с. 59, 60, 82-85). Крім того, з матеріалів справи та пояснень представника позивача не вбачається, що стан здоров`я позивача з часу ухвалення рішення погіршився.

Сама ж зміна сімейного стану позивача ОСОБА_4 , а саме народження в нього (позивача) доньки ОСОБА_7 не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки народження іншої дитини без підтвердження погіршення його (позивача) матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення тієї його дитини, на утримання якої вже були стягнуті аліменти, та суперечитиме його інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Подібні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 20.09.2016 року у справі № 565/2071/19 та в постанові Верховного Суду 16.09.2020 року у справі №565/2071/19.

Таким чином, позивачем ОСОБА_4 не доведено належними доказами необхідності зменшення розміру аліментів, які стягнуті з нього на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини до 1/10 частини його (позивача) доходу, як про це останній просить. А в силу чинного цивільно процесуального законодавства, а саме ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а вимога про його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не може бути задоволена.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 182, 185, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.04.2023 року.

Суддя Б. І. Кошель