печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., розглянувши питання щодо заявлення самовідводу за матеріалами цивільної справи №757/28452/23-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. 10.07.2023, для вирішення питання про відкриття провадження.

При вивченні матеріалів позовної заяви, суд встановив, що представництво позивача у даній справі, здійснюється адвокатом Кравцем Р.Ю.

Відтак, на думку суду склались обставини, які можуть свідчили про не можливість розгляду даної справи саме даним складом суду.

Так, суддею Печерського районного суду м. Києва Ільєвою Т.Г. та Адвокатським об`єднанням «Кравець та партнери» був підписано договір про надання правової допомоги,а тому дане об`єднання зокрема, і старший партнер компанії адвокат - Кравець Р.Ю. здійснював захист прав та інтересів судді Ільєвої Т.Г.

Таким чином, з метою недопущення сумнів щодо неупередженості судді при розгляді даної справи, суд вважає, що є необхідність заявити самовідвід від розгляду цивільної справи №757/28452/23-ц.

Відповідно до ч.1ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1ст. 33 ЦПК України).

Згідно з частиною 9 статті 40 ЦПК Українипитання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Таким чином, на думку суду зазначені обставини можуть викликати сумнів у стороннього спостерігача у неупередженості судді при розгляді даної справи, а тому суд прийшов до висновку про заявлення самовідводу від розгляду вказаної позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч.1 ст. 36, 39, ст. ст. 40, 284 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заявити у цивільній справі №757/28452/23-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання незаконним та скаусвання рішення, визнання правочину недійсним - самовідвід.

Передати матеріали за позовом для виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Г. Ільєва