Справа № 167/157/23
Номер провадження 2/167/90/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Артюха В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про: 1) встановлення факту родинних відносин, а саме: що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є його дідом; 2) визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 (далі будинок АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування за заповітом після померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_5 , якому належав будинок АДРЕСА_1 . Спадкоємцем цього майна за заповітом є ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_5 шляхом постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до Рожищенської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують родинні відносини з померлим, та відсутністю правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 . Оскільки позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права, тому вимушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, давав пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Крім того зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 орієнтовно з 1950 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу і в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є батьком позивача. Свідоцтво про народження ОСОБА_7 не збереглося і, оскільки його батьки проживали без реєстрації шлюбу, то в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні відомості про його батька. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб лише у січні 1989 року. Такі обставини позбавляють можливості ОСОБА_2 підтвердити факт родинних відносин із дідом ОСОБА_5 та оформити свої спадкові права. Ще однією причиною, яка унеможливлює оформлення спадщини, є відсутність правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 . Звертав увагу на те, що позивач ОСОБА_2 постійно проживав у с. Навіз зі своїм дідом ОСОБА_5 , доглядав його, допомагав по господарству, тому спадкодавець заповів йому будинок АДРЕСА_1 . Спору щодо спадкового майна немає.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у заявах відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили про визнання позовних вимог, а представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про відсутність заперечень проти позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, дійшов таких висновків.

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (далі СК) від 5 жовтня 2022 року № 0 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_7 , матір`ю якого записана ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), відомості про батька відсутні.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився позивач ОСОБА_2 , його батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_10

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклали шлюб 7 січня 1989 року, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_13 » (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії

НОМЕР_2 ).

Судом з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років ОСОБА_5 помер.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_6 ( ОСОБА_14 ).

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_15 зазначила, що вона є рідною сестрою позивача. Їх дід ОСОБА_5 перебував у шлюбі зі своєю першою дружиною, у них народилася ОСОБА_3 , яка є відповідачем у справі. Приблизно у 1943 році дружина діда померла. Тоді ОСОБА_5 жив у своєї тещі, пізніше зустрів ОСОБА_6 , з якою проживав без реєстрації шлюбу в с. Навіз. У них народилися ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_4 . Усі разом жили на АДРЕСА_1 . Пізніше ОСОБА_4 одружилась і переїхала у м. Луцьк. ОСОБА_7 і ОСОБА_3 також одружилися та переїхали у інші будинки в с. Навіз. У 1996 році ОСОБА_6 померла. ОСОБА_5 залишився один, тому позивач разом з дружиною переїхав до нього, здійснював за ним догляд аж до його смерті, де й залишився проживати.

Свідок ОСОБА_16 вказала, що з народження по теперішній час проживає поблизу сім`ї ОСОБА_13 у с. Навіз. З її показань слідує, що в ОСОБА_5 від першого шлюбу є дочка ОСОБА_3 . Дружина ОСОБА_5 померла в період Другої світової війни і через деякий час він став проживав однієї сім`єю з ОСОБА_6 . У них народились діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_6 померла, то ОСОБА_5 залишився один. Син ОСОБА_7 позивач ОСОБА_2 одружився та переїхав жити до ОСОБА_5 , оскільки той потребував сторонньої допомоги.

Вказані свідки однозначно стверджували, що ОСОБА_5 є дідом позивача ОСОБА_2 .

Згідно з копією довідки, виданої виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 5 жовтня 2022 року № 512 ОСОБА_5 до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований на АДРЕСА_1 разом із внуком ОСОБА_2 . Заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчувався виконкомом Навізької сільської ради за № 6 від

31 березня 1998 року. До складу спадкового майна входить будинок АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай). Спадкоємцем згідно заповіту є ОСОБА_2 , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до копії заповіту від 31 березня 1998 року, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 6, ОСОБА_5 заповів належну йому хату з майном і надвірними спорудами, що знаходиться у с. Навіз Рожищенського району Волинської області і земельну частку (пай) своєму онуку ОСОБА_2 .

З копії спадкової справи № 246/2022, заведеної до майна померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , вбачається, що 27 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Рожищенської державної нотаріального контори Волинської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на будинок АДРЕСА_1 .

У копії постанови державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 10 лютого 2023 року № 73/02-31 значиться про те, що у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 .

За таких обставин, ОСОБА_2 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину зокрема й у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його родинні відносини з померлим ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Отже, суд вбачає підстави для встановлення факту родинних відносин про те, що ОСОБА_5 є дідом ОСОБА_2 .

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_5 суд зазначає таке.

Положеннями ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях

1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК).

Нормами частин 1, 3 ст. 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, у встановлений цивільним законодавством строк ОСОБА_2 прийняв спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Відомостей про спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_5 , матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Витягом з погосподарської книги № 3 за 2001 2005 роки Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області від 5 жовтня 2022 року № 511 підтверджено, що по особовому рахунку № НОМЕР_5 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 (1971 року побудови, житлова площа будинку 60 кв. м.) належить померлому ОСОБА_5 .

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня

2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого

2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом.

Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на наведене, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого 7 листопада 2022 року житлова площа приміщень будинку АДРЕСА_1 , 1971 року побудови, складає 58,5 кв. м.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а тому необхідно визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які розташовані на

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак судовий збір слід залишити за позивачем відповідно до його клопотання.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сплачений судовий збір залишити за позивачем ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 20 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ).

Відповідачі:

Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області (місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, м. Рожище, вул. Незалежності, 60, ідентифікаційний код юридичної особи 04333268).

ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта невідомі).

ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта невідомі).

Суддя: В.Б. Требик