Справа № 541/1280/23
Провадження № 2/541/475/2023
У Х В А Л А

20 квітня 2023 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту майна,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту майна.

Згідно з позовом на підставі заповіту ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . У встановлені законом строки позивачка прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Під час оформлення права власності на спадкове майно їй стало відомо про наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна спадкодавця, яке було внесено до державних реєстрів на підставі постанови державного виконавця ВДВС Миргородського МРУЮ серії АЕ №606681 від 13 березня 2008 року. Відділ ДВС відмовив їй у знятті арешту зі спадкового майна з підстав відсутності виконавчого провадження, в межах якого було винесено відповідну постанову, що перешкоджає спадкоємцю реалізувати право власника, передбачене ст. 319 ЦК України. Враховуючи зазначене, позивачка просила скасувати арешт майна, належного ОСОБА_2 , реєстраційні номери обтяження 17504062, 6809300, накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Миргородського МРУЮ серії АЕ №606681 від 13 березня 2008 року.

Враховуючи викладене, позивачка є спадкоємцем боржника у виконавчому провадженні, користується усіма правами та обов`язками ОСОБА_2 , тобто, позивачка є стороною виконавчого провадження, а саме - боржником по вищезазначеному виконавчому провадженню. ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно. Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень). Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №607/3894/17. Аналізуючи наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суддя дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду із заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України).

Арешт на нерухоме майно позивачки накладено державним виконавцем в порядку виконання рішення суду в межах виконавчого провадження, відтак заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки заява ОСОБА_1 про скасування арешту майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.186, 448 ЦПК України, суддя

ухвалив:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту майна відмовити.

Роз`яснити позиваці, що вона вправі звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви та додатками невідкладно надіслати позивачці.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. М. Вірченко