Провадження № 6/754/101/23
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2023 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Вахрамєєвої Яни Володимирівни, ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, яка була уточнена під час розгляду справи, про визнання виконавчого документу, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 20.01.2017 року Деснянський районний суд м. Києва виніс рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій формі у розмірі 6 000,00 грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 31 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд виніс постанову про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі по 1 500,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 754/10726/16-ц від 30.01.2017 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, яке знаходиться в провадженні державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Вахрамєєвої Я.В.

Як зазначає заявник, з жовтня 2019 року ним сплачуються аліменти у повному обсязі відповідно до рішення суду, проте, державним виконавцем невірно нараховується заборгованість, з приводу чого він неодноразово звертався зі скаргами. 06.10.2022 року Деснянський районний суд м.Києва виніс рішення щодо відмови йому в задоволенні скарги на дії державного виконавця. При цьому суд зазначив, що із досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що після розгляду справи та винесення постанови Київським апеляційним судом 31.10.2018 року, якою заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року в частині стягнення аліментів на утримання дітей змінено та зменшена сума стягнення, а саме розмір становить 1 500,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття починаючи з 30.08.2016 року - інформація, зокрема постанова Київського апеляційного суду від 31.10.2018 року, відсутня. Також, матеріали виконавчого провадження не містять даних про визнання, таким, що не підлягає виконанню частково виконавчий лист, що не може свідчити про неправомірність дій або бездіяльність державного виконавця.

З урахуванням наведеного, заявник вважає, що сума заборгованості, вказана у виконавчому листі, не відповідає дійсності та є завищеною, а постанова державного виконавця винесена на підставі виконавчого документу, якого не повинно існувати. Посилаючись на викладене, заявник просив задовольнити його заяву та визнати виконавчий лист № 754/10726/16-ц, виданий Деснянським районним судом м.Києва від 30.01.2017 року, де він є боржником, таким, що не підлягає виконанню.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Заявником подано заяву, в якій він просить розглядати заву в його відсутність та відсутність його представника, вимоги заяви підтримують.

Відповідно до ч.3 ст. 443 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність учасників справи та інших осіб.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши копію матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.01.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій формі у розмірі 6000,00 грн., щомісячно, від дня пред`явлення позову - 30.08.2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

30.01.2017 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, який 28.04.2017 року був пред`явлений ОСОБА_2 на примусове виконання до Деснянського РВ ДВС м.Києва, на підставі чого 05.05.2017 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1.

Постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року в частині стягнення аліментів на утримання дітей змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти в розмірі по 1 500 грн. 00 коп. на кожну дитину, починаючи з 30 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

З матеріалів справи також вбачається, що за отриманням виконавчого листа на підставі постанови Київського апеляційного суду від 31.10.2018 року стягувач до суду не зверталась.

За змістом ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З урахуванням зазначених норм, суд вважає, що до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника, в тому числі і з обставин, що виникли після видачі виконавчого документу.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в ч. 2 ст. 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, судом встановлено, що на підставі заочного рішення суду від 20.01.2017 року було виданий виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження. Постановою апеляційної інстанції вказане заочне рішення змінено як в частині суми аліментів (з 6000,00 грн. на 1500,00 грн. на кожну дитину), так і щодо порядку стягнення (замість загальної суми на обох дітей визначено окрему суму на кожну дитину).

Таким чином, враховуючи, що виконавчий лист на даний момент не виконано, виконавче провадження не закінчено, а заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 20.01.2017 року, на підставі якого виданий виконавчий лист, змінено, суд приходить до висновку про наявність підстав та обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у розрізі положень ст.432 ЦПК України. При цьому суд звертає увагу на те, що стягувач має право на звернення до суду для отримання виконавчого листа на підставі постанови Київського апеляційного суду від 31.10.2018 року.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі матеріали в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, ст.ст.34, 39 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Вахрамєєвої Яни Володимирівни, ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Деснянського районного суду м.Києва від 30.01.2017 року у справі № 754/10726/16-ц про стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій формі у розмірі 6000,00 грн., щомісячно, від дня пред`явлення позову - 30.08.2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: