Справа № 487/820/23
Провадження № 2/487/1065/23
24.04.2023 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого-судді А.А. Лагоди
секретаря М.М. Ходикіна
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивачів І.О. Чуприни
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом адвоката Чуприни Івана Олександровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Машкова С.М., про розірвання договору довічного утримання,
13.02.2023 ухвалою суду залишено без руху позов представника позивачів та надано строк для усунення недоліків.
21.02.2023 представник позивачів усунув недоліки позовної заяви та суд ухвалою від 22.02.2023 прийняв до розгляду позов в порядку загального позовного провадження.
Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, при цьому зазначили, що відповідач жодного разу не виконав умови договору та фактично самоусунувся від виконання своїх зобов`язань.
Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належними чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не надано.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення до справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.
Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до п.1 Договору позивачі ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) передали у власність відповідача ( ОСОБА_4 ) квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 18,8 кв.м., загальною площею 41,9 кв.м.
Згідно з п.3 Договору відповідач ( ОСОБА_4 ) зобов`язався довічно утримувати позивачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ), забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, і залишити в їх безоплатному довічному користуванні вище вказану квартиру.
Вартість матеріального забезпечення (лікування, харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 1000 грн. на місяць (п.4 Договору).
Договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку (п.6 Договору).
У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пред`являючи позов, представник позивачів посилався на те, що відповідач не спроможний забезпечити виконання взятих на себе зобов`язань за договором, до яких, зокрема, входить догляд за відчужувачами, оскільки перебуває за кордоном.
Згідно з пунктом 3 Договору відповідач зобов`язалася довічно утримувати позивачів, забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою.
Сторони погодили, що майновій оцінці в 1000,00 грн. підлягає виключно вартість лікування, харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги. Належний догляд за відчужувачами є окремим обов`язком набувача, що передбачений в пункті 3 Договору.
В судовому засіданні було допитано свідків.
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона товаришує з позивачами вже більше 15 років. Їй відомо про договір довічного утримання згідно якого ОСОБА_4 взяв на себе обов`язок утримувати позивачів. При спілкуванні з позивачами останні їй повідомляли про нехтування відповідачем обов`язку з їх догляду та відсутність будь-якої допомоги з його боку. Сама ОСОБА_6 відвідувала систематично позивачів і до тепер їх відвідує та допомагає їм чим може (продуктами, достає ліки, допомагає поратись з приготуванням їжі).
Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона товаришує з позивачами та живе в одному будинку з ними. Вона добре знає, як позивачів так і відповідача який є їх онуком. Також їй відомо про наявність договору довічного утримання. Зазначила, що останній раз ОСОБА_4 вона бачила у 2013 році і з того часу він жодного разу не відвідував ОСОБА_7 , оскільки виїхав за кордон. При спілкуванні з позивачами останні їй повідомляли про нехтування відповідачем обов`язку з їх догляду та відсутність будь-якої допомоги з його боку. Сама ОСОБА_6 відвідувала систематично позивачів і до тепер їх відвідує та допомагає їм чим може.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка позивач ОСОБА_1 , підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, при цьому зазначив, що онук ОСОБА_4 жодного разу не виконав свої зобов`язання по договору довічного утримання та фактично виїхав за кордон більше 10 років тому та не підтримує жодних контактів з позивачами.
Допитана у якості свідка ОСОБА_2 , підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та надала покази аналогічні показам ОСОБА_1 .
На запит суду щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі відносно відповідача ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області 10.02.2023 повідомило, що відповідач не значиться.
Так, як встановлено у судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 з 2013 року не мешкає на території України, тому не може здійснювати належний догляд за позивачами по справі, які є людьми похилого віку та потребують сторонньої допомоги. Згідно пояснень свідків встановлено, що догляд за позивачами здійснюють сторонні люди. Таким чином, суд зазначає, що з боку відповідача є не належне виконання умов Договору, що є підставою для його розірвання.
У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання Договору, укладеного між позивачами та відповідачем через його неналежне виконання відповідачем.
Долю судових витрат суд вирішує в порядку статей 141, 142 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 744, 745, 755, 756, 653 ЦК України, ст.12, 19, 42, 81, 89, 200, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
Позов адвоката Чуприни Івана Олександровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Машкова С.М., про розірвання договору довічного утримання задовольнити.
Скасувати накладену заборону відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 за Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.06.2011 року за № 11280743.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ,

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , остання відома адреса: АДРЕСА_3 ,

Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Машкова Світлана Михайлівна, свідоцтво № 3278, адреса: м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 24, оф.21.

Суддя А.А. Лагода