21.04.2023 Справа № 756/5259/22
Унікальний № 756/5259/22
Провадження № 2/756/991/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Волошиної А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 в липні 2022 року звернулася до суду з позовними вимогами через адвоката Красовського І.І. до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову вказує, що 19.04.2021 о 11 год. 30 хв. в м.Києві, міст Московський, 400 м до з`їзду на пр-т Героїв Сталінграду, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz E 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 ; транспортного засобу «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 ; транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 .

Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , отримав значні механічні пошкодження.

Згідно постанови Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винною у даному ДТП за ст.124 КУпАП, саме дії ОСОБА_4 стали причиною виникнення ДТП та пошкодженні транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz E 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №АР/925505.

19 квітня 2021 року даного страховика було повідомлено про настання ДТП та 14 липня 2021 року надано заяву на виплату страхового відшкодування.

Таким чином, з боку ОСОБА_3 було виконано всі покладені на неї Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки.

Згідно висновку судового експерта № 04/08 від 06.12.2021 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 складає: 162 351, 51 грн., величина втрати товарної вартості, складає: 9469,53 грн., а вартість матеріального збитку складає: 171821,04 грн.

Окрім того, згідно квитанції № 54019 від 20.08.2021 року розмір витрат на замовлення висновку експерта 04/08 від 06.12.2021 року складає 5000 грн.

Зазначає, що з боку АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП» має бути здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 в розмірі 130 000 грн., в межах ліміту страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АР/925505.

Вказує, що з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність , пов`язана з експлуатацією транспортного засобу « Mercedes-Benz E 320», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню величина втрати товарної вартості транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 в сумі 9469,53 грн.

Оскільки вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 у зв`язку з його пошкодженням перевищує ліміт відповідальності страховика, який має бути сплачений АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром ліміту страхового відшкодування, що становить: 32351 грн. 51 коп. 162351, 51 грн. - 130 000 грн. = 32351,51 грн.

162351,51 грн. - вартість відновлювального ремонту згідно висновку судового експерта № 04/08 від 06.12.2021 року; 130 000 грн. - розмір ліміту відповідальності страховика, який має бути сплачено АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_3 . Загалом з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума: 41821,04 грн., яка була розрахована наступним чином : 9469,53 грн. + 32351,51 грн. = 41821,04 грн.; 9 469, 53 грн. - величина втрати товарної вартості; 32351 грн. - різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром ліміту страхового відшкодування яке має бути сплачене страховою компанією.

29.12.2021 року позивачем було направлено вимогу відповідачу з метою врегулювання спору в досудовому порядку, проте з боку відповідача не надходило відшкодування втрати товарної вартості.

При зверненні до суду позивач поніс витрати по сплаті судового збору пов`язані з розглядом справи : 992 грн. 40 коп. - витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви майнового характеру; 5000 грн. витрати на професійну правничу допомогу адвоката; 5000 грн. витрати на замовлення та проведення експертної оцінки.

Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача величину втрати товарної вартості транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 в сумі 9469 грн. 53 коп., різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром ліміту страхового відшкодування в сумі 32 351 грн. 51 коп.; 992 грн. 40 коп. витрати по сплаті судового збору; витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та витрати на замовлення та проведення експертної майнової оцінки в розмірі 5000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 05.08.2022 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач посилається на те, що характер ушкоджень, які встановлені експертом не відповідають характеру ДТП, яка відбулася 19.04.2021, а відтак, вартість відновлювального ремонту, величина втрати товарної вартості та вартість матеріального збитку визначена експертом вважають помилково, так як висновок виконано через вісім місяців. Зокрема, перелік пошкоджених деталей КТЗ не збігається з переліком пошкоджених деталей , що зазначені працівниками поліції у схемі ДТП.

Так, у схемі ДТП зазначається, що КТЗ «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 містить наступні пошкодження : задній бампер, кришка багажника, декоративна решітка радіатора, кришка капота, передній бампер.

В той же час у висновку експерта відображено, що в наслідок ДТП були пошкоджені фари, пів багажника, задня панель, передні крила, передній направляючий і т.д.

Вказаних, та деяких інших пошкоджень не було на момент ДТП.

Зазначає, що висновок експерта №04/08 від 06.12.2022 року є неналежним і недопустимим доказом у справі, а ринкова вартість, вартість відновлювального ремонту, величина втрати товарної вартості та вартість матеріального збитку «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП не відповідає дійсності та є завищеним. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

21.12.2022 року представником позивача подано відповідь на відзив в якій посилається на те, що одразу після ДТП, 19.04.2021 року позивач повідомив страховика відповідача - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» - про страховий випадок і розраховував на страхову виплату від страховика відповідача у відповідності до порядку та строків, передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте не отримав страхової виплати станом на даний час, що буде предметом окремого позову.

Також звертав увагу, що розмір збитку встановлюється або на момент розгляду справи в суді, або на момент ремонту. Тобто жодних обмежень щодо строків встановленого розміру завданих матеріальних збитків чинне законодавство не містить.

Зазначав, що на місці ДТП не було можливості провести повний технічний огляд стану автомобіля. З місця ДТП автомобіль було доставлено на СТО, де було встановлено, що подальша його експлуатація в пошкодженому стані небезпечна. Саме тому експертом за результатами детального огляду зроблено відповідний висновок.

Порядок оцінки втрати товарної вартості та оцінки інших пошкоджень, вартості матеріального збитку, вартості відновлювального ремонту визначені наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

Оцінка ТЗ проведена у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом, про що і вказано у висновку експерта. Експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також стороною відповідача не надано суду жодної альтернативної оцінки, висновку експерта чи рецензії. Просив суд позов задовольнити.

Розгляд справи судом не одноразово відкладався, оскільки сторони мали намір укласти мирову угоду, разом з тим мирова угода не була підписана сторонами та не затверджена судом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримував, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову з обставин викладених у відзиві. Також посилався на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу « Mercedes-Benz E 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АР/925505, при цьому позивачем не доведено, що ліміт страхового відшкодування становить саме 130 000 грн. Також зазначав, що на час розгляду справи страхова виплата не проведена потерпілій особі, а тому вважає, що позивачем не доведено, що страхового відшкодування не достатньо для повного відшкодування шкоди, а тому позов вважав безпідставним та не доведеним.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

19.04.2021 о 11 год. 30 хв. в м.Києві , міст Московський, 400 м до з`їзду на пр-т Героїв Сталінграду, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz E 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 ; транспортного засобу «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 ; транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , отримав значні механічні пошкодження.

Згідно постанови Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винною у даному ДТП за ст.124 КУпАП, саме дії ОСОБА_4 стали причиною виникнення ДТП та пошкодженні транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди позивачу,як потерпілому в ДТП з вини відповідачане потребує окремого доказування.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст.1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення ч.1 ст.1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Таким чином, положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ч.1 ст.1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Такої позиції також дотримується Верховний Суд України, яка викладена в постанові № 6-108цс13 від 06.11.2013 року.

Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо передбачено такий обов`язок. Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На момент дорожньо-транспортної пригоди , цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz E 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №АР/925505.

19 квітня 2021 року страховика було повідомлено про настання ДТП та 14 липня 2021 року надано заяву на виплату страхового відшкодування.

Таким чином, з боку ОСОБА_3 було виконано всі покладені на неї Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки.

Згідно висновку судового експерта № 04/08 від 06.12.2021 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 складає: 162 351, 51 грн. , величина втрати товарної вартості, складає: 9469,53 грн., а вартість матеріального збитку складає : 171821,04 грн.

Окрім того, згідно квитанції № 54019 від 20.08.2021 року розмір витрат на замовлення висновку експерта 04/08 від 06.12.2021 року складає 5000 грн.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №АР/925505 ліміт відповідальності страховика АТ «Ю.Бі.АЙ-КООП» за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн., протилежне судом не встановлено та відповідачем не спростовано. Разом з тим на час розгляду справи позивач не отримала страхове відшкодування, проте позовні вимоги до страхової компанії не заявляла.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі .

Згідно п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду пов`язану з втратою товарного вигляду , страховик не відшкодовує.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Mercedes-Benz E 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоди , лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшизи, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.12.2019 року у справі № 359/2309/17.

Виходячи з зазначеного, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню величина втрати товарної вартості транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 в сумі 9469,53 грн.

Згідно ст.1194 ЦК України , особа , яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства та обставини справи , суд вважає, що відповідач не довів , що ліміт відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покриває завдані позивачу збитки.

Оскільки вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н. НОМЕР_2 у зв`язку з його пошкодженням перевищує ліміт відповідальності страховика, який має бути сплачений АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром ліміту страхового відшкодування, що становить : 32 351,51 грн.

162351,51 грн. - 130 000 грн. = 32351,51 грн., 162351,51 грн. - вартість відновлювального ремонту згідно висновку судового експерта № 04/08 від 06.12.2021 року; 130 000 грн. - розмір ліміту відповідальності страховика АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ- КООП» .

З огляду на викладене , суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 9469,53 грн. величину втрати товарної вартості та 32351 грн. - різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром ліміту страхового відшкодування .

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно квитанції ПН 3156252 від 18.07.2022, договору про надання правової допомоги № 01Б-1/276 від 22.12.2021, додаткової угоди № 1 від 22.12.2021, розрахунку №1 від 14.07.2021, рахунку 8.07 від 15.07.2021, квитанції ПН 3155903 від 15.07.2021 року, акту виконаних робіт № 8.07 від 15.07.2021 року, позивач поніс наступні витрати пов`язані з розгляду справи: 992 грн. 40 коп. витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви майнового характеру; 5000 грн. витрати на професійну правничу допомогу адвоката; 5000 грн. витрати на замовлення та проведення експертної майнової оцінки, які також слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 83, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) величину втрати товарної вартості транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 9 469 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 53 коп. та різницю між втратою відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром ліміту страхового відшкодування в сумі 32 351 (тридцять дві тисячі триста п`ятдесят одна) грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. та витрати за проведення експертної майнової оцінки в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2023 року.

Суддя Н.О. Яценко