Справа № 201/2728/23
Провадження № 2/206/644/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Нестеренко Т.В.

при секретарі - Івановій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро заяву представника позивача, адвоката Добринь Я.О. про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська перебуває зазначена цивільна справа.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 26.06.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено частково.

Визнано виконавчий напис, вчинений 16.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, який був вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 29440 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит» заборгованості на загальну суму в розмірі 3780,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнено Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

30.06.2023 представник позивача, адвокат Добринь Я.О. звернувся із заявою про розподіл судових витрат. Заява обґрунтовано тим, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються: до закінчення судових дебатів у справі; або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умовою, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача адвокатом Добринь Я.О. про розмір судових витрат заявлялося у позовній заяві.

Представником позивача адвокатом Добринь Я.О. на виконання ст. 137 ЦПК повідомляє суд про суми судових витрат, які поніс позивач ОСОБА_1 у цивільний справі № 201/2728/23.

Розмір гонорару у договорі про надання правової допомоги встановлений у фіксованій сумі за проведення кожної окремої процесуальної дії та не залежить від часу витраченого представником та наслідками розгляду складених документів судом.

До заяви не долучені документи про оплату послуг оскільки відповідно до п. 1 додаткової угоди №1 до договору вказані послуги підлягають оплати протягом 15 робочих днів з дня ухвалення рішення суду та протягом 30 днів з дня набрання рішення суду законної сили.

У Постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі 673/1123/15-ц (посилання https://revestr.court.gov.ua/Rcview/92973184). у постанові Верховного Суду від 02.09.2020р. у справі № 329/766/18 зроблені висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено в подальшому. Аналогічний висновок суду зроблено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

Пунктом 1.6. додаткової угоди № 2 до договору передбачено сплату Бюро гонорару за прийняття рішення на користь Клієнта у розмірі 10 000,00 грн.

Велика Палата Верховного суду дійшла правового висновку щодо можливості включення додаткового гонорару за прийняття рішення на користь клієнта до витрат на правову допомогу (постанова від 12.05.2020 року по справі № 904/4507/18).

Отже, на підтвердження наданих послуг адвокатом подано акт приймання-передачі послуг, додаток №1, договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, остаточний розрахунок витрат. Остаточна сума понесених витрат на правову допомогу складає 17 000,00 грн.

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Електронною поштою представника позивача, адвоката Добринь Я.О. 12.07.2023 надійшло клопотання про розгляд заяви про розподіл судових витрат без участі позивача та його представника.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву представника позивача, вивчивши матеріали справи, письмову заяву ТОВ «Консалтінг центр УА», суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 26.06.2023 в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу відмовлено.

Відповідно до матеріалів, які містяться у справі вбачається, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач понесе у зв`язку з розглядом справи від 03.03.2023 складає 36573,60 грн., включаючи судовий збір.

Відповідно до остаточної суми понесених витрат на правову допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи від 30.06.2023, яка надана представником позивача 30.06.2023 зазначено суму 17000,00 гривень, але з наданого остаточного розрахунку у вигляді таблиці зазначена сума, що складає 23073,60 грн., включаючи судовий збір.

З резолютивної частини судового рішення від 26.06.2023 вбачається, що вимоги позивача, щодо стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн. задоволені.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем а ні до ухвалення рішення судом, а ні після ухвалення рішення до матеріалів справи не було долучено жодного платіжного доручення, який би підтвердив сплату послуг на правову допомогу.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) піною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.10.2019 р. у справі №905/1795/18, у суду відсутній обов`язок присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірність ринковим цінам послуг адвоката.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Так, справа №201/2728/23 не є складною, є малозначною; предметом спору у справі №201/2728/23 є немайновий спір про визнання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №МК-7 від 17.10.2018 р. на суму 3 780,00 грн., таким, що не підлягає виконанню, в той час як правничу допомогу адвокатом визначено у розмірі 36 573,60 грн.; в межах виконавчого провадження №65680835 стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не здійснювалось; 24.05.2023 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було винесено постанову у виконавчому провадженні №65680835 про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.1 ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»; станом на день розгляду справи та заяви, ТОВ «Консалтінг центр УА» не має майнових претензій за кредитним договором №МК-7 від 17.10.2018 р., оскільки стало відомо, що 19.10.2020 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у справі № 206/5536/19 про визнання недійсним кредитного договору №МК-7 від 17.10.2018 р..

Стягнення з іншої сторони у справі витрат на професійну правничу допомогу має на меті компенсування неминучих витрат, які пов`язані з реалізацією права на захист власних інтересів в суді, а не збагачення сторони, на користь якої ухвалене рішення у справі;

у аналогічних правовідносинах сформована значна судова практика, що свідчить, що підготовка позовної заяви не потребувала значних глибинних правових досліджень, а надані адвокатом послуги, а саме підготовка та подання позовної заяви, охоплюються загальною діяльністю адвоката, як представника у справі;

розгляд справи №201/2728/23 здійснюється із врахуванням тільки правової позиції позивача у справі, оскільки відповідач заперечень проти позову суду не надав, відзив не надсилав.

З вшцевикладеного вбачається, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 23073,60 гривень або 17000,00 гривень є неспівмірними із складністю справи №201/2728/23 та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), в тому числі часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та предметом позову, є завищеними, належним чином не обгрунтованими та не відповідають критерію розумності.

Враховуючи вищезазначені встановлені судом обставини, а саме неподання стороною доказів витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів або заяви про витрати на правничу допомоги до закінчення судових дебатів, а також після ухвалення рішення судом, суд приходить до висновку, що заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.59 Конституції України, ст.ст. 133,137, 141, 142, 270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача, адвоката Добринь Я.О. про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит» (ЄДРПОУ: 41053106) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати по сплатіза правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Нестеренко