Справа № 932/2440/22
Провадження № 2/932/939/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участі секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці, в якій остання просила суд встановити факт її постійного проживання в квартирі АДРЕСА_1 з 1966 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що з 1966 року у користуванні її родини була квартира АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що за час життя батьків, питання щодо приватизації вказаної квартири вирішено не було із за браку коштів, однак виходячи з того, що вона у квартирі проживає і до сьогодні однак має інше зареєстроване місце проживання, позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем було надано письмові пояснення доводи вкладені в якій зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, відповідачем зазначено, що позивачем не надано доказів на обґрунтування заявлених вимог, а саме на підтвердження факту її проживання у квартирі АДРЕСА_1 . Також, зазначено, що ціль звернення є не зрозумілою, оскільки остання не зверталася до відповідних органів місцевого самоврядування з вимогою щодо приватизації вказаної квартири.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 17.05.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до копії ордера №00110 від 15.07.1966, ОСОБА_3 та його родині з трьох осіб надано право на зайняття 2-х кімнат квартири АДРЕСА_2 (склад сімї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ). Тоді жбуло укладено типовий договір винайма житлового приміщення.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 25.07.1975 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .

Відповідно до відповіді провідного спеціаліста КП «ДМБТІ» ДМР ОСОБА_8 від 01.12.2020, станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_3 , відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно з копією відповіді начальна Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР ОСОБА_9 , від 16.04.2021, за адресою: АДРЕСА_5 , станом на 19.08.2020 був зареєстрований ОСОБА_10 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). ОСОБА_1 була зареєстрована з 09.11.1976 по 19.11.1981.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.1 Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Приватизація є договором між державою та громадянином про безоплатну або частково оплатну передачу йому у власність квартири у якій він постійно проживає.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що право на приватизацію житла мають лише особи, які фактично проживають у зазначеному приміщенні.

Згідно зі ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 346 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до ст.8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч.10 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутися до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Механізм реалізації права на приватизацію та перелік документів визначені Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за №396 від 16.12.2009.

За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з того, що позивачем, на підтвердження заявлених позовних вимог, не надано жодного належного доказу, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки даний позов, за твердженням позивача, спрямований на вирішення питання щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 , обраний позивачем спосіб захисту є не ефективним, оскільки органом приватизації не приймалося будь-яке рішення щодо наявності/відсутності у останнього прав на вказане майно. Ефективним способом захисту буде оскарження саме такого рішення.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, ), про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ