Справа №489/4729/18
Провадження №2/489/17/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Назаровою С.Д.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1 , представника служби у справах дітей - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що з травня 2016 року відповідач не виконує обов`язків по вихованню доньки, не проявляє до неї батьківської турботи та піклування. Протягом усього часу, донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач має заборгованість по аліментам у сумі 11674,40 грн. Відповідач не водив доньку до дитячого садка, не з`являвся на батьківські збори, не готував її до школи, не цікавився її успіхами та проблемами, а також не цікавився її станом здоров`я, не допомагав матеріально у придбанні ліків. Більш того, відповідач не відвідував доньку, не поздоровляв її на свята та на дні народження. Також вважає, що відповідач схильний до вчиненні відносно доньки злочину щодо розбещення неповнолітньої.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з позивачем їх спільна донька проживає разом з матір`ю, яка не дозволяє йому зустрічатися з донькою та брати участь у її вихованні. Всі його спроби бачитися з донькою закінчувалися сварками з позивачем. До того ж восени 2016 року позивач разом з донькою переїхала за невідомою йому адресою. В жовтні 2016 року він звернувся до служби у справах дітей для встановлення часу спілкування з дитиною. Проте, йому було повідомлено про те, що позивачка пояснила, що відмовляється від вирішення цього питання з органом опіки та піклування, у зв`язку з чим неможливо провести відповідну роботу і заява не може бути розглянута по суті. За рішенням суду йому було встановлено часи побачення з донькою, проте позивачка вирішила зупинити його намагання обвинувачуючи його у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, звернувшись з відповідною заявою до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області. Проте, старшим слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області 20.11.2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення за вищезазначеною статтею. Позивачка відмовлялася виконувати рішення суду та не дозволяє бачитися з донькою. Щодо заборгованості по аліментам, зазначає наступне, не погодившись з рішенням суду він оскаржив його в апеляційному порядку, проте апеляційним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін. З того часу, він щомісячно в добровільному порядку перераховує аліменти на утримання доньки. Твердження позивачки щодо невиконання мною батьківських обов`язків є надуманим та необґрунтованим, чим вводить суд в оману.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що наведені доводи у відзиві відповідачем є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. З травня 2016 року відповідач не виконує обов`язків по вихованню доньки. Надані відповідачем копії рішення суду про встановлення часу побачень з дитиною та акти державного виконавця про неможливість виконання зазначеного рішення не можуть підтверджувати виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню дитини. Самі судові рішення були отриманні відповідачем формально. Відповідач намагаючись вести суд в оману, підробив акти державного виконавця. З заявою про відкриття виконавчого провадження відповідач звернувся до державної виконавчої служби 01.10.2018 року, проте, акти про неможливість виконання рішення суду датовані ще з 31.12.2017 року, тобто до подання відповідачем виконавчого листа до виконання. Тим більш акти не містять ні вихідного номеру, ні печатки, ні номеру виконавчого провадження. Вона не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною. Дійсне виконавче провадження № 57328301 закрите 15.11.2018 року у зв`язку з його фактичним виконанням. Виконання рішення суду було здійснено на вимогу відповідача після звернення її з позовом до суду про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 12.09.2018, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 16.10.2018, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.12.2018, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.03.2019, головуючого по справі призначено ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 27.03.2019 прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.06.2019, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.10.2019, розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 07.09.2021, витребувано докази.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2011 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2016 року та змінено прізвище ОСОБА_1 на « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2016 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, задоволено. А саме стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментам складеного Інгульським відділом державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області станом на 01.03.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання доньки становить 11 674 грн. 40 коп.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Всупереч вищезазначених вимог закону, за твердженнями позивача, відповідач вихованням та утриманням доньки не займається. Він не цікавиться місцем її перебування, станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком, не надає кошти на її утримання.

Так, відповідно до характеристики від 07.05.2018 року за № 25 виданої Дошкільним навчальним закладом № 66 «Вогник», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2016 року по теперішній час відвідує групу. У дитячий садок дитина ходить охоче, з дорослими та іншими дітьми контактує добре, активна у спілкуванні, швидко пристосовується до нової обстановки та грається із всіма дітьми. Дитина ласкава та доброзичлива. Також, дитина завжди приходить до садка охайною та добре доглянутою.

За весь час перебування дитини в дошкільному навчальному закладі № 66, про успіхи дитини завжди цікавиться мати дівчинки, а також приймає активну участь у її вихованні. Проте, за час перебування дитини в дошкільному закладі батька дівчинки ОСОБА_3 , ні вихователі, ні помічники вихователя не бачили.

Натомість відповідачем надано до суду довідку видана Дошкільним навчальним закладом № 70 від 04.10.2016 року за № 48, згідно якої, починаючи з 18.08.2014 року по 16.06.2016 року ОСОБА_4 перебувала в дошкільному навчальному закладі № 70, під час перебування дитини в закладі, батько постійно приймав участь у її виховані. Проте, з червня 2016 року дитину за ініціативою матері було переведено до іншого дошкільного навчального закладу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався із письмовою заявою до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про участь батька у виховані дитини, з якої вбачається, що мати дитини ОСОБА_1 , в письмовій заяві відмовилася від вирішення даного питання, у зв`язку з чим неможливо було розглянути дану заяву по суті.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14.07.2017 року, Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 року змінено, а саме встановлено часи спілкування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 10 річного віку, в присутності матері, ОСОБА_1 : кожного понеділка та четверга з 17 год. до 19 год., кожної першої та третьої суботи місяця та другої і четвертої неділі місяця з 10 год. до 19. год. У подальшому (після досягнення ОСОБА_4 , 10 річного віку) вказане спілкування проводиться у відсутності матері.

Так, відповідачем долучено до матеріалів справи акти про відвідування неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчені підписами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з яких вбачається, що кожного разу у дні побачень згідно встановленого Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 31.12.2017 року, відповідач знаходиться за місцем реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відвідування своєї доньки, але не мав можливості побачитися з дитиною, оскільки двері ніхто не відчиняв, мобільний телефон матері та дитини був вимкнений.

Проте, суд критично ставиться до долучених актів про відвідування неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказані докази не належним чином оформленні.

Відповідно до Довідки від 17.05.2018 року за № 532 виданої Комунальним закладом Миколаївської міської ради «Центр первинної медико -санітарної допомоги № 2», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на обліку в сімейній амбулаторії № 7. Лікуванням дочки займається мати ОСОБА_1 .

За заявою ОСОБА_1 від 19.01.2017 року, Інгульським ВП ГУНП України в Миколаївській області було відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення батьком дитини ОСОБА_3 , розпусних дій відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом розгляду справи позивач неодноразово наголошувала на тому, що відповідач є небезпечною для дитини особою, оскільки він може вчиняти розпусті дії по відношенні до дитини, що підтверджується витягом із кримінального провадження.

В матеріалах справи міститься лист Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, згідно якого вбачається, що 11.07.2018 року згідно п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

За результатами психологічного обстеження психологічної лабораторії Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 від 25.04.2017 року, в ході обстеження були виявлені негативні висловлювання малолітньої ОСОБА_8 у бік батька та розповідь викликала емоційну напругу. Також, зазначається, що при дослідженні могло вплинути перебування дитини з матір`ю, близьку емоційну дистанцію між ними та вік дитини.

Відповідно до листа від 03.05.2018 року за № 738, виданого Миколаївським міським центром Соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на психологічній консультації, яка спрямована на подолання наслідків психоемоційної травми отриманої дитиною в наслідок скоєння щодо неї протиправних дій. З якої вбачається, що дитина при первинних консультаційних роботах мала нестабільний емоційний прояв, також були притаманні постійні зміни настрою, збудливості, імпульсивності, агресивності, маніпулятивної поведінки та почва остраху.

Відповідно до Наказу ГУНП в Миколаївській області від 01.03.2018 року, ОСОБА_3 був направлений до ГУНП в Луганській області терміном на 3 місяці, з 06.03.2018 р. по 06.06.2018 р.

Згідно довідки від 14.11.2018 р. за № 630/14-2018 виданої Управлінням кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Миколаївській області, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції з 21.09.2007 р. по. 01.08.2016 р. та з 15.03.2017 р. по теперішній час проходить службу в Національній поліції України та з 01.09.2017 р. перебуває на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Новоодеського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

З заяв, наданих свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , наданих до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 24.07.2018, вбачається, що ОСОБА_3 свою доньку не навіщає, на дні народження та свята не поздоровляє, у дворі з дитиною не гуляє з травня 2016 року по теперішній час (а.с 203-205).

Свідки зі сторони позивача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 суду пояснили, що не бачили дитину разом з батьком та не були свідками їх спілкування. Їм відомо, що батько не допомагає позивачці та дитині. Також свідки зазначили, що дитина розповідала про те що не хоче бачитись з батьком, оскільки він погано з нею поводився.

У судовому засіданні відповідно до приписів. 1 ст. 232 ЦПК України у присутності представника органу опіки та служби у справах дітей, була опитана малолітня ОСОБА_16 , яка пояснила, що батька вона не знає, чоловік який «зробив їй погано», вона його не бажає бачити та спілкуватись з ним. З батьком вона не спілкується та не має нічого спільного.

Відповідно до Висновку про позбавлення громадянина батьківських прав від 29.10.2018 року, Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42-44 том 1). При цьому на засіданні комісії, під час розгляду питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не міг пояснити членам комісії чому він не вживав ніяких заходів щодо налагодження стосунків з дитиною. Батько самоусунувся від усіх процесів, що відбуваються в житті дитини: не поздоровляє зі святами, не цікавиться її захопленнями та нахилами, не провів її на 1 вересня. Пояснити свою бездіяльність батько не зміг. В подальшому він не бачить шляхів налагодження взаємозв`язку з донькою.

На запит суду службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради було надано документи, на підставі яких виносився вказаний висновок. (а.с.191-242 том 1).

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду.

Таким чином, винна поведінка відповідача та його свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, свідчить про ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, місце знаходження, м. Миколаїв, пр. Богоявленський,1.

Повний текст судового рішення складено «25» квітня 2023.

Суддя Н.О. Рум`янцева