справа № 388/848/22
провадження № 2/388/41/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Степанов С.В.

при секретарі - Гриненко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело» в особі директора Білоуса В`ячеслава Яковлевича до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору процентної позики,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд визнати недійсним договір процентної позики № 12/10/70000 від 12.10.2020 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело» ОСОБА_1 посилаючись на наступне.

10.05.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське біоджерело»

дізналося про договір процентної позики № 12/10/70000 від 12.10.2020 року згідно якого

колишній директор ОСОБА_2 , який трагічно загинув 30.03.2021 року, ніби то діючи від імені ТОВ «Українське Біоджерело», уклав з фізичною особою ОСОБА_1 12.10.2020 року договір та отримав грошові кошти у розмірі 2 016 000,00грн. Підставою звернення до суду є визнання недійсним договору процентної позики № 12/10/70000 від 12.10.2020 року.

12.04.2022 року суддя Долинського районного суду Кіровоградської області

прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Українське біоджерело» про

стягнення боргу за договором процентної позики та відкрив провадження у справі за №

388/ 139/22. Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське біоджерело», на підставі ст.193 ЦПК України звернулося із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним договору процентної позики № 12/10/70000 від 12.10.2020 року. У зв`язку з пропуском строку на звернення із зустрічним позовом, ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2022 зустрічну позовну заяву повернуто відповідачу, що не перешкоджає зверненню до суду із позовною заявою.

Згідно договору процентної позики № 12/10/70000 від 12.10.2020 року позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому Договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю, а також сплатити проценти в розмірі та порядку, встановленому цим Договором.

Згідно п. 2.1. спірного договору сума позики становить 2 016000,00 грн., що

дорівнює 70000 тис. доларів США. Позивач за первісним позовом вимагає стягнути з ТОВ «Українське біоджерело» суму боргу, процентів, додаткових процентів, інфляційних збитків та штрафу. Позивач вважає вимоги первісного позивача безпідставними та такими що не відповідають дійсності.

Позивач зазначив, що важливим фактом є те, що на момент нібито підписання спірного Договору, колишній директор ТОВ «Українське Біоджерело» Бездуган Віталій Васильович не мав повноважень на їх підписання. Колишній директор ОСОБА_2 як директор та один із учасників ТОВ Українське Біоджерело» не підписав би самостійно спірний договір, оскільки знав, що для укладення договору Товариством, необхідна згода усіх учасників Товариства.

Відповідно до п. 10.2.10. Розділу 10 Статуту ТОВ «Українське Біоджерело»

передбачено повноваження Вищого органу товариства, а саме Загальних зборів учасників, до компетенції якого відноситься вирішення питання надання дозволу директору Товариства на укладення договору позики (кредиту), позички, іпотеки, застави, поруки.

Відповідно до п. 11.4.7. Розділу 11 Статуту, визначено, що директор товариства має право укладати угоди, за умови отримання дозволу Зборів учасників у певних випадках, серед яких вказаний пункт 10.2.10.

Крім того, укладення директором товариства договорів із перевищенням

повноважень, без згоди загальних зборів товариства, порушує права та інтереси самого

Товариства. Також відсутня будь-яка письмова переписка про наміри укласти договір позики, погодження істотних умов, які б доводили реальні наміри вчинити правочин.

Частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або

соба, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від

імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не

перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження

повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім

випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не

могла не знати про такі обмеження.

Питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та

добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних,

недобросовісних дій, не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними

договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває

юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа,

в ступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.

ФОП ОСОБА_1 орендуючи приміщення у ТОВ «Українське Біоджерело» знав про необхідність отримання попередньої згоди від учасників (засновників) Товариства, оскільки підписав три договори з Товариством протягом 2020-2021 років. Крім того, ОСОБА_1 здійснюючи підприємницьку діяльність на території

Товариства мав доступ до адміністративної будівлі з бухгалтерськими документами ТОВ Українське Біоджерело». Так, ОСОБА_1 здійснюючи підприємницьку діяльність на території Товариства отримав доступ до адміністративної будівлі з бухгалтерськими документами ТОВ Українське Біоджерело». З 13.12.2021 року ОСОБА_1 вчиняються незаконні дії у вигляді перешкод для ведення законної господарської діяльності, здійснюється проникнення до приміщень ТОВ «Українське Біоджерело» з завданням матеріальних збитків. Даний факт підтверджується заявою та талоном-повідомленням єдиного обліку прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №90 від 06.01.2022 року за заявою гр. ОСОБА_3 .. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження за ст. 185 КК України. Факт вчинення крадіжки майна, що належить ТОВ «Українське Біоджерело» підтверджується кримінальним провадженням за № 0000367 від 13.12.2021 року передбачене ч.3 ст. 185 КК України по факту крадіжки, яка сталася за адресою АДРЕСА_1 Слідчим відділенням ВП №1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області.

Дії та вчинки ОСОБА_1 вказують на протиправну поведінку, бажання настання негативних наслідків для підприємства. Також, позивач зазначив, що офіційний курс гривні щодо іноземних валют згідно даних Національного банку України 12.10.2020 року становив 28,21 гривня за один долар США. Відповідно сума договору у 2016000,00 грн. відповідає еквіваленту у 56 871 360 доларів США. В зв`язку із вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне.

в провадженні Долннського районного суду Кіровоградської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКЕ БЮДЖЕРЕЛО» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору процентної позики.

Предметом позову в цій справі є визнання недійсним договору процентної позики від 12.10.2020 укладеного між ОСОБА_1 та

Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело»

Однак, відповідно до рішення Долннського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2022 у справі № 388/139/22 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело» на користь ОСОБА_1 за договором процентної позики № 12/10/70000 від 12.10.2020 - 3164834.

02.03.2022 постановою Кропивницького апеляційного суду рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2022 року залишено без змін.

Таким чином, підстави .позову в даній справі та справі № 388/139/22 стосуються одного й того ж договору процентної позики від 12.10.2020 укладеного між тотожними сторонами справи, але в справі № 388/139/22 ухвалено остаточне рішення суду, яке після перегляду в апеляційному порядку набрало законної сили.

Отже, існує рішення суду, яке набрало законної сили, та яким вирішено спір між сторонами де ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮДЖЕРЕЛО» мало всі процесуальні права, зокрема й право на призначення експертизи.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній мас захищати свої права саме в цьому провадженні.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, (тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не повинен заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має. себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора.

За висновками Великої Палати Верховного Суду застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є неналежним, як у випадку, коли такий спір суд уже вирішив, так і у випадку, коли кредитор ініціював судовий процес і провадження було відкрите (15 грудня2021року Верховний Суд у-складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910 12966/20. № 102298026).

Штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу,за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним,тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 20 і 8 року у справі № 338/(80/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 ІДД у справі #2 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/ і 5-ц, від 4 червня 2019 року у справі 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/і 4-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922 2416/1 7 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55). від 22 червня 2021 року у справі № 200 606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі Ш 916/964/19 (пункт 7.3)).

Також. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі N 145/2047/16 вважає, що якщо в справі буде встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, тобто був укладений без волевиявлення позивача, то правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним.

Тому у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідносин (пункти 1,517частин другої статті 16 ЦК України).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає, себе кредитором,так і свого кореспондуючого обов`язку (пункт 6.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Окремої уваги заслуговує, факт того що 03.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області відкрито виконавче провадження,щодо стягнення з ТО В «Українське Біоджерело» коштів на виконання судового рішення у справі № 388/139/22. Також, 06.04.2023 виконавцем проведено опис й арешт майна боржника.

З наведеного слідує, що позивач звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним договору позики обрав неналежний спосіб захисту прав, що слугує підставою для відмови в позові.

07 липня 2022.року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/886/21 (СДРСРУ № 105178961) досліджував питання щодо підстав та умов призначення й проведення експертизи у судовому спорі.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, і метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Таким чином судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 січня 2018 року в справі №907/425/16 та від 24 січня 2018 року в справі №917/50/17.

При цьому важливим моментом також є те, що судова експертиза призначається

для встановлення обставин справи, які стосуються предмету-доказування у справі.

Із введеного слідує, що доведення порушення волевиявлення позивача в даній справі, а, не має жодного правового наслідку, так як позивачем неналежний спосіб захисту, що є підставою для відмови у позові, незалежно від призначення експертного дослідження, а тому й підставою для відмови в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Заслухавши представника позивача та дослідивши подані докази суд встановив наступне.

Копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань підтверджуються відомості щодо юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело» Копія наказу від 01.08.2014 підтверджується призначення ОСОБА_2 директором.

Копія наказу від 08.04.2021 підтверджується призначення виконуючим обов`язки директора Білоус В.Я.

Копією статуту підприємства підтверджуються засади діяльності підприємства.

Копія договору оренди майна № 01/06/21 від 01. Об. 2021 Копія акту прийому передачі нерухомого майна від 01.06.2021;Копія договору оренди нерухомого майна № 01/09/2020 Копія додаткової угоди від 31.05.2021 до Договору оренди № 01/09/20 від 01.09.2020;Копія акту прийому передачі нерухомого майна від 31.05.2021 підтверджується відповідна організаційно правова діяльність підприємства.

Копіями талону-повідомлення єдиного обліку підтверджується прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №88 від 06.01.2022року та №90 від 06.01.2022.

Копіями рішення Долинського районного суду від 14.09.2022, постанови Кропивницького апеляційного суду від 02.03.2023 підтверджується часткове задоволення вимог позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело» про стягнення на його користь за договором процентної позики № 12/10 70000 від 12.10.2 гривень.

Копією ухвали Верховного суду від 06.04.2023 підтверджується відкриття касаційного провадження у вищевказаній справі.

Таким чином, у ході судового слідства всановдено, наявність діючого рішення суду у справі між тими ж сторонами за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело» про стягнення на його користь за договором процентної позики № 12/10 70000 від 12.10.2 гривень.

За таких обставин суд погоджується з позицією представника відповідача щодо обрання позивачем неналежного способу захисту.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15, якщо суд розглядає справу про

стягнення з боржника коштів, то останній мас захищати свої права саме в цьому провадженні.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, (тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не повинен заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має. себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора.

За висновками Великої Палати Верховного Суду застосування боржником способу .захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є неналежним, як у випадку, коли такий спір суд уже вирішив, так і у випадку, коли кредитор ініціював судовий процес і провадження було відкрите (15 грудня2021року Верховний Суд у-складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/12966/20,"№102298026). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу,за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним,тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі N 145/2047/16 вважає, що якщо в справі буде встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, тобто був укладений без волевиявлення позивача, то правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним.

З огляду на вказане, суд не вбачає підстав, як для призначення експертизи про яку клопотав позивач так і для задоволення пред`явлених вимог.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 259-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Біоджерело» в особі директора Білоуса В`ячеслава Яковлевича до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору процентної позики.

Залишити за позивачем понесені ним судові витрати.

Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2023 року

Суддя С.В. Степанов