Ухвала

13 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 360/1571/19

провадження № 61-4719ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року та постанову Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь 250 000 доларів США на відшкодування майнової шкоди та 500 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року позов залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року - без змін.

30 березня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року та постанову Верховного Суду від 27 березня 2023 року, в якій просить: переглянути постанову Верховного Суду від 27 березня 2023 року; скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року; направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві Стрільчуку В. А., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Ігнатенко В. М.

Касаційне провадження в частині оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Оскільки постановою Верховного Суду від 27 березня 2023 року було залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, які повторно оскаржується ним, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження вказаних судових рішень необхідно відмовити з наведених вище підстав.

Касаційне провадження в частині оскарження постанови Верховного Суду від 27 березня 2023 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, чинним ЦПК України не передбачено права учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, на оскарження в касаційному порядку постанови Верховного Суду, так як і не визначено повноважень касаційного суду на здійснення перегляду такого судового рішення.

Крім цього, в касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначив норм ЦПК України, на підставі яких він просить переглянути постанову Верховного Суду від 27 березня 2023 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (§ 23, 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Верховного Суду від 27 березня 2023 року не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження вказаного судового рішення необхідно відмовити з наведених вище підстав.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору.

Керуючись пунктами 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року та постанову Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко