РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4158/23

Номер провадження 2/495/2445/2023

30 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

26.04.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у якому просить визначити їй додатковий строк в три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Олексіївка Білгород-Дністровського району Одеської області помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконкомом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області було зроблено актовий запис № 36 від 08.08.2005 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Той факт, що померлий ОСОБА_2 є батьком позивачки, підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 , виданим Маразліївською сільською радою Білгород - Дністровського району Одеській області 05 травня 1963 року, актовий запис №25.

Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина у вигляді земельний ділянки площею 2,402 га, яка розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області,масив № НОМЕР_3 :4, ділянка № НОМЕР_4 :433, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала батьку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 069092, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05 травня 2004 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 561/11.

Померлому батьку на день смерті також належало рухоме майно, яке знаходилося у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

За життя батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт, який було посвідчено 19.03.2001 року секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за № 48, відповідно до якого він заповів все належне йому за життя майно своєї доньці ОСОБА_1 .

Однак, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, позивачка не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Як зазначає позивачка, вона 19 квітня 2023 року звернулася до другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після померлого батька за Заповітом, але 19 квітня 2023 року вона отримала листа нотаріуса про те, що вона пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини та з рекомендацією звернутися до суду з позовною заявою про поновлення строку.

Позивачка вважає, що в неї були поважні причини, з яких вона пропустила строк зазначений у ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини, так як їй не було відомо про те, що у батька є на праві власності земельна ділянка, а також те, що він склав на її ім?я заповіт.

Так, за життя батько мешкав у селі Олексіївка Білгород - Дністровського району Одеської області, проживав він один.

Позивачка вказує, що вона у 1982 році одружилася, після реєстрації шлюбу її прізвище стало « ОСОБА_3 » та вона почала проживати в селі Сергіївка Білгород-Дністровського району.

Наведена обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02 квітня 2023 року.

Коли позивачка приїжджала до батька він не говорив про те що йому належить земельна ділянка, не говорив про те, що він склав заповіт та заповідав позивачці своє майно, батько жив у старенькому будинку, який після його смерті зруйнувався.

Померлий батько проживав один, у будинку був також зареєстрований один що підтверджується Довідками виконкому Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області № 129, № 130 від 19 квітня 2023 року.

Про те, що у померлого батька на праві власності за життя була земельна ділянка та ним на ім?я позивачки був складений заповіт, їй стало відомо тільки в 2023 році, коли її про існування земельної ділянки та заповіту повідомили мешканці села Олексіївка Білгород-Дністровського району.

Після цього позивачка звернулася до ВАТ «Октябрський» де їй повідомили, що у батька є земельна ділянка і вона знаходиться у них в оренді.

Наведена обставина підтверджується Довідкою №55 виданою ВАТ «Октябрьский» від 24 квітня 2023 року.

Після складення заповіту та смерті батька ні посадова особа виконавчого комітету Маразліївської сільської ради яка скала заповіт, ні нотаріус, після реєстрації заповіту у спадковому реєстрі, не повідомили позивачку про наявність заповіту батька, не вчинили дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо їм не було відомо про моє місце проживання або місце роботи.

Крім того, спадкова справа не заводилася, спадщина померлого батька відумерлою не визнана. Після смерті батька позивачка узяла на зберігання свідоцтво про його смерть, свідоцтво про смерть мами та зберігала в себе вказані документі. Крім того, позивачка взяла собі рухоме майно, яке належало померлому батьку, тому числі побутову техніку.

Від спадщини померлого батька за його заповітом позивачка не відмовлялася, ні яких заяв про відказ від спадщини не писала.

Таким чином, відповідно до ст. 1268 ЦК України, воно фактично прийняла спадщину померлого батька згідно Заповіту у повному обсягу.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2023 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрито підготовче судове засідання, та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання призначене на 30.06.2023 року сторони не з`явились.

В судового засідання призначене позивачка не з`явилась, однак представник позивачки - адвокат Братінов І.П., надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони, на задоволені позовних вимог наполягає.

Представник Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 ЦПК України, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому ЦПК України.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Олексіївка Білгород-Дністровського району Одеської області помер батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконкомом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області було зроблено актовий запис № 36 від 08.08.2005 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Той факт, що померлий ОСОБА_2 є батьком позивачки, підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим Маразліївською сільською радою Білгород - Дністровського району Одеській області 05 травня 1963 року, актовий запис №25.

Судом встановлено, що після смерті батька позивачки відкрилася спадщина у вигляді земельний ділянки площею 2,402 га, яка розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області,масив № НОМЕР_3 :4, ділянка № НОМЕР_4 :433, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала батьку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 069092, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05 травня 2004 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 561/11.

Померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті також належало рухоме майно, яке знаходилося у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

За життя батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт, який було посвідчений 19.03.2001 року секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за № 48, відповідно до якого він заповів все належне йому за життя майно своєї доньці ОСОБА_1 .

19.04.2023 року при зверненні до нотаріальної контори з питань оформлення спадщини, листом завідувача другої Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори було повідомлено ОСОБА_1 що нею пропущено визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач вказує, що пропустила визначений законодавством строк в 6 місяців для прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що вона не знала про існування складаного на її ім`я заповіту. Про заповіт їй стало відомо лише тільки в 2023 році, коли її про існування земельної ділянки та заповіту повідомили мешканці села Олексіївка Білгород-Дністровського району.

Після цьому позивачка звернулася до ВАТ «Октябрський» де їй повідомили, що у батька є земельна ділянка і вона знаходиться у них в оренди.

Наведена обставина підтверджується Довідкою №55 виданою головою правління ВАТ «Октябрьский» від 24 квітня 2023 року.

Після складення заповіту та смерті батька ні посадова особа виконавчого комітету Маразліївської сільської ради яка скала заповіт, ні нотаріус, після реєстрації заповіту у спадковому реєстрі, не повідомили позивачку про наявність заповіту батька, не вчинили дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо їм не було відомо про моє місце проживання або місце роботи.

Після смерті батька позивачка узяла на зберігання свідоцтво про його смерть, свідоцтво про смерть мами та зберігала в себе вказані документі. Крім того, позивачка взяла собі рухоме майно, яке належало померлому батьку, тому числі побутову техніку.

Від спадщини померлого батька за його заповітом позивачка не відмовлялася, ні яких заяв про відказ від спадщини не писала.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст.ст.1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Ст. 1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Так, правила вказаної норми можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30травня 2008р.«Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270ЦК для прийняття спадщини.

Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС №565/1145/17 від 26.06.2019 року, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини позивачка пропустила у зв`язку з тим, що не була обізнана про існування вказаного заповіту, на думку суду, є підставою для задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки позивачка є спадкоємцем за заповітом, у зв`язку з чим суд вважає за доцільним задовольнити позов та поновити їй строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податку: НОМЕР_5 , додатковий строк - 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення суду, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Боярський О.О.