Справа №522/1515/16-ц
Провадження 4-с/522/43/23
УХВАЛА

20 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондаря В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса скаргу ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, за участі стягувача: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду через систему «Електронний суд» 24.03.2023 (зареєстровано 27.03.2023) надійшла скарга ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, за участі стягувача: ОСОБА_2 та просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 13.03.2023 у ВП №71281854 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у розмірі 766 717,67 грн;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.03.2023 у ВП №71281854 про накладення арешту на кошти ОСОБА_4 на суму 8 434 394,38 грн;

визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.03.2023 у ВП №71281854 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 на суму 8 434 394,38 грн.

В обґрунтування поданої заяви відзначено, що 13.03.2023 приватним виконавцем Русецькою О.О. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №71281854 на підставі виконавчого листа №522/1515/16-ц виданого 16.12.2022 Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 200 000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на час винесення рішення 5 234 000 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 353 456 грн та судового збору у розмірі 6890 грн. Тобто, постанова на загальну суму 5 594 346,71 грн. 13.03.2023 прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у розмірі 766 717,67 грн, але арешт коштів та майна накладено на суму 8 434 934,38 грн, тобто на 2 мільйони більше навіть чим ухвалено у рішенні суду. У постанові від 13.03.2023 відсутній розрахунок та порядок стягнення основної винагороди. Відповідно до рішення, виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження розмір заборгованості складає 5 594 346,7 грн, відповідно 10% від вказаної суми дорівнює 559 434,67 грн, а не сума зазначена приватним виконавцем. Заявник вважає, що приватний виконавець мала рахувати основну винагороду від суми вказаної у виконавчому листі у гривні, а у разі курсових змін в процесі виконання могла прийняти іншу постанову, обрахування основної винагороди від суми заборгованості в доларах по курсу на день прийняття постанови вважає помилковим, адже курс може коливатися. Також при накладення арешту на кошти та майно ОСОБА_1 приватний виконавець розрахувала суму основного боргу на 2 072 829,62 грн більше ніж зазначено у виконавчому документів, у зв`язку з чим постанови підлягають скасуванню. Також зазначає, що на даний час приватний виконавець не має можливості перерахувати кошти в іноземній валюті стягувачу, у зв`язку з прийняттям НБУ постанови №18 від 24.02.2022, якою обмежено продаж іноземної валюти фізичним особам та виконавцям в процесі виконання судових рішень, зокрема. Арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а його виконання на разі неможливе.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 10.04.2023. Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про зупинення виконавчого провадження (виконання стягнення) залишено без задоволення.

Ухвалою від 05.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 07.04.2023 заяву приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишено без розгляду.

У судовому засіданні 10.04.2023 було вирішено питання про витребування матеріалів виконавчого провадження №71281854.

Ухвалою від 10.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про відвід судді Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 13.04.2023 було задоволено частково клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Судове засідання 20.04.2023 ухвалено провести в режимі відеоконференції, в частині проведення всіх інших засідань в режимі відеоконференції відмовлено.

До суду 19.04.2023 надійшли матеріали виконавчого провадження від приватного виконавця Русецької О.О.

Також приватний виконавець Дніпропетровського виконавчого округу Русецька О.О. подала до суду 19.04.2023 заперечення на скаргу, згідно яких зазначає, що заборгованість за рішенням суду стягнуто в іноземній валюті, а тому приватний виконавець вірно розрахувала суму основної винагороди по курсу НБУ станом на 13.03.2023. Доводи заявника про неможливість розраховувати суму основної винагороди від суми визначеної в доларах США спростовуються висновками Верховного суду у постанові від 15.07.2020 при розгляді справи 711/12474/14-ц. Під час зміни курсу долара США під час процедури виконання, що призведе до зміни суми стягнення у еквіваленті гривня, приватний виконавець не позбавлена права прийняти іншу постанову з урахуванням курсових змін, про що також зазначає і сам скаржник. На час відкриття виконавчого провадження 200 000 доларів США становило 7 313 720 грн, тому приватним виконавцем вірно розраховано суму основного боргу. Приписи ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» надають виконавцю права накладати арешт на все майно не лише на окремі речі. Застосування постанови НБУ №18 вважає помилковим, адже вона введена на певний час і заявник не вказує, який підпункт з 38 наявних порушила приватний виконавець. Виходячи з логіки заявниці, приватний виконавець не повинен був взагалі проводити виконавчі дії у провадженні стягнення за яким передбачено в іноземній валюті, що призвело б до можливості заявниця за час дії воєнного стану зняти кошти, щоб уникнути в подальшому відповідальності по повернення боргу ОСОБА_2 .

Також 20.04.2023 приватний виконавець Дніпропетровського виконавчого округу Русецька О.О. подала до суду заперечення на скаргу в яких зазначає, що 14.03.2023 винесена постанова про виправлення помилки в постанові про стягнення основної винагороди, в якій зазначено розрахунок основної винагороди виконавця та стягнуту основну винагороду у розмірі 20 000 дол. США та 35 345,67 грн. Постанова приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди виноситься в силу закону разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, відповідно надання оцінки правомірності спірної постанови може бути надана лише у разі оскарження правомірності дій приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

До суду 20.04.2023 надійшли два доповнення до скарги від представника скаржника ОСОБА_3 (зареєстровані за вх. №34751/23 та вх. №34945/23).

ОСОБА_3 також 20.04.2023 звернулося до суду з клопотання про витребування доказів, а саме від приватного виконавця копію договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця.

У судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції 20.04.2023 було долучено до матеріалів справи заперечення на скаргу від ОСОБА_5 та матеріали виконавчого провадження. Також було відмовлено у поновленні процесуального строку представнику скаржнику та повернуто клопотання про витребування доказів. Залишено без розгляду та повернуто доповнення до скарги представника скаржника.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги та просила визнати постанови неправомірними та скасувати їх.

Приватний виконавець Русецька О.О. заперечувала проти задоволення скарги.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про безпідставність поданої скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 березня 2023 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 звернулася до приватного виконавця Дніпровського виконавчого округу Русецької Оксани Олександрівни з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2018 року по справі №522/1515/16-ц (а.с.114-115).

13 березня 2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №71281854 з приводу виконання виконавчого листа №522/1515/16-ц виданого Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : - суму заборгованості за договором позики №01/10/13 від 01.10.2013 року у розмірі 200 000 дол. США що еквівалентно по курсу НБУ на час винесення рішення 5234 000; 3% річних від простроченої суми боргу за період з 02.08.2015 року по 23.04.2018 року (тобто за 996 днів) у сумі 353 456, 71 грн. Стягнуто суму судового збору у розмірі 6890 грн (а.с.12).

13 березня 2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною ухвалено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якою загальна сума мінімальних витрат становить 500 грн (а.с.14).

13 березня 2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною ухвалено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основну винагороді у сумі 766717,67 грн (а.с.16).

14 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про стягнення з боржника основної винагороди»: мотивувальну частину постанови від 13.03.2023 ВП №71281854 викладено в наступній редакції:

«Відповідно до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». За вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. 2. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України Постанова № 643 від 08.09.2016 року зі змінами, у розмірі 10 % що підлягає стягненню за виконавчим документом, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди розраховується за наступною формулою : А ? 10% = W Де А сума, що підлягає стягненню за виконавчим документом; W сума основної винагороди приватного виконавця. Сума стягнення за виконавчим документом = (200 000,00 дол. США (що в гривневому еквіваленті на 13.03.2023 складає 7 313 720,00 грн. + 353 456,71 грн.) Х 10% =200 000,00 дол. США (що в гривневому еквіваленті на 13.03.2023 складає 7 313 720,00 грн. + 353 456,71 грн.) + 35 345,67 грн., основної винагороди приватного виконавця, що підлягає стягненню з боржника. Основна винагорода стягується х боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом. Абзац другий пункту першого резолютивної частини постанови про стягнення основної винагороди викласти в наступній редакції : «Основну винагороду у сумі 20 000,00 дол.США та 35 345,67 грн.» (а.с.99-100).

14 березня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про арешт майна, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8434394,38 грн (а.с.15).

14 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про арешт майна боржника» від 14.03.2023: абзац другий пункту першого постанови про арешт майна боржника від 14.03.2023 року ВП №71281854 викладено в наступній редакції : «у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 220 000,00 доларів США та 389 302,38 грн. (повний гривневий еквівалент станом на 14.03.2023 року складає 8 434 394,38 грн.)» (а.с.102-103).

14 березня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , а саме арешт грошових коштів, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, крім коштів, звернення стягнення на якої заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8434394,38 грн (а.с.17).

14 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про арешт коштів боржника» від 14.03.2023: абзац другий пункту першого постанови про арешт коштів боржника від 14.03.2023 року ВП №71281854 викладено в наступній редакції : «у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 220 000,00 доларів США та 389 302,38 грн. (повний гривневий еквівалент станом на 14.03.2023 року складає 8 434 394,38 грн.)» (а.с.106-107).

АТ «Піреус Банк МКБ» повідомив приватного виконавця Русецьку О.О. про неможливість накладення арешту, адже ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 не є клієнтом АТ «Піреус Банк МКБ» (а.с.94). ОСОБА_1 також не є клієнтом АБ «Південний» (а.с.95), АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с.96), АТ «МР Банк» (а.с.108), АБ «Укргазбанк» (а.с.109).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 цього Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з приписами частин першої - п`ятої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року №1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною сьомою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання приписів статті 31 цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі також - «Порядок №643»).

Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Позивач оскаржує постанову приватного виконавця про стягнення основної винагороди, яка прийнята одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 27 квітня 2021 року у справі №580/3444/20, від 3 червня 2021 року у справі №640/17286/20, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20.

Водночас саме лише існування такої постанови, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди, не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Також у своїй практиці Верховний Суд уже зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

За виконавчим листом виданим 16 грудня 2022 року Приморським районним судом м. Одеси з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 200 000 доларів США та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 353 456,74 гривень, також судовий збір у розмірі 6 890 гривень.

Зазначення еквіваленту заборгованості станом на день ухвалення рішення не свідчить про стягнення коштів в гривнях, а заборгованість стягуються в іноземній валюті доларах США.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Таким чином, станом на день прийняття оскаржуваної постанови курс долара за курсом Національного банку України становив 36,5686 грн.

200 000 доларів станом на 14.03.2023 становили 7 313 720 гривень + відсотки у розмірі 353 456,74 гривень = 7 667 176,71 гривень, а 10% від такої суми становить 766 717,67 гривень. Саме така сума визначена приватним виконавцем у оскаржуваній постанові від 13.03.2023 про стягнення з боржника основної винагороди.

Постановою від 14.04.2023 приватний виконавець Русецька О.О. внесла виправлення у оскаржувано постанову та навела в постанові розрахунок основної винагороди, порядок її стягнення та стягнула основну винагороду без переводу суми заборгованості, а саме 10% від суми боргу (200 000 доларів США) становить 20 000 доларів США, а від розміру 3% річних (353 456,74 гривень) становить 35 345,67 гривень.

Як зазначалося вище, стягнення в іноземній валюті також допускається, тому при внесення виправлень до оскаржуваної постанови, приватний виконавець навела розрахунок та змінила валюту основної винагороди відповідно до валюти заборгованості за виконавчим листом.

У зв`язку з тим, що винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком виконавця, враховуючи вірність розрахунку та порядку стягнення, доводи заявника про неправомірність дій приватного виконавця при винесенні постанови про стягнення з боржника основної винагороди, не знайшли свого підтвердження.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі №320/6215/19.

Частинами 1, 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

В частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено невичерпний перелік коштів, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту. Зокрема, вказано, про недопустимість накладення арешту та/або звернення стягнення на кошти боржника, що знаходяться на рахунках, накладення арешту або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52 вищевказаного Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вказувалося вище в оскаржуваній постанові від 14.03.2023 про арешт коштів боржника зазначено про накладення арешту на грошові кошти, що міститься на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому, в постанові зазначено, що арешт накладається у межах суми звернення стягнення у розмірі 8 434 394,38 грн, в постанові про виправлення помилки наведена така ж сума, але зазначено детальніший розрахунок, про що зазначалося вище.

Основна сума боргу за виконавчий листом станом на 14.03.2023 становила 7 667 176,71 гривень, адже, як наголошував суд раніше заборгованість за договором позики за виконавчим листом стягнута в доларах США, а саме в розмірі 200 000 доларів США, а не в гривні станом на день ухвалення рішення.

Розмір основної винагороди як зазналося вище становить 766 717,67 (в еквіваленті враховуючи постанову про виправлення помилок), а розмір мінімальних витрат становить 500 грн, що в цілому становить 8 434 394,38 грн, про що і зазначено приватним виконавцем.

Отже, помилка в розрахунку приватного виконавця у постановах про арешт коштів та арешт майна відсутня, тому, доводи в цій частині скарги також не знайшли свого підтвердження.

Щодо неможливості стягнення боргу в іноземній валюті на підставі постанови Правління Національного банку України №18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану».

Дійсно пунктом 14 такої постанови уповноваженим установам забороняється здійснювати транскордонний переказ валютних цінностей з України/переказ коштів на кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях/іноземній валюті, відкриті в банках-резидентах, уключаючи перекази, що здійснюються за дорученням клієнтів, крім випадків визначених цією ж постановою.

Постанова «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» за трішки більше ніж рік часу налічує 44 редакції, тож постійно змінюється.

Крім того, що неможливість придбання іноземної валюті є тимчасовою мірою для певних категорій осіб, також варто враховувати можливість наявності валютного рахунку та можливість зміни способу виконання рішення суду, встановленої ст. 435 ЦПК України.

Таким чином, введення певних обмежень щодо купівлі-продажу іноземної валюти не може свідчить про відсутність необхідності здійснення виконання рішення, заборгованість по яким стягнуто в іноземній валюті.

Арешт майна та коштів дійсно застосовується для забезпечення реального виконання рішення і наявність обмежень встановлених постановою правління НБУ №18 від 24.02.2022 не свідчить про нереальність виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов переконливого висновку, що скарга ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_3 є необґрунтованою, приватний виконавець Русецька О.О. діяла відповідно до закону, тому така скарга задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 18, 24, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 261, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, за участі стягувача: ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 25 квітня 2023 року.

Суддя В.Я.Бондар