КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №758/4817/23
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 9 травня 2023 року (суддя Ковбасюк О.О.) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія», третя особа: Комунальна організація (установа, заклад) «Ново-Білицький психоневрологічний інтернат для чоловіків» про визнання примусової госпіталізації незаконною,

встановив:

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із позовом про визнання незаконною примусову госпіталізацію його сина ОСОБА_2 з Комунальної організації (установи, закладу) «Ново - Білицький психоневрологічний інтернат для чоловіків» до відділення № 23 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія».

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що його син ОСОБА_2 є недієздатним та з 5 грудня 2017 року мешкає в Ново - Білицькому психоневрологічному інтернаті для чоловіків, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Над ОСОБА_2 встановлено опіку та судом призначено опікунів: його, як батька, та матір - ОСОБА_3 .

Позивач стверджував, що 25 січня 2023 року ОСОБА_2 було незаконно госпіталізовано до відділення № 23 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія», де він перебував до 30 січня 2023 року на підставі направлення, яке було оформлено із грубими порушеннями наказу МОЗ України № 304 від 24 липня 2001 року «Про затвердження окремих форм документів з питань психіатричної допомоги».

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 2 травня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

8 травня 2023 року ОСОБА_1 подана до суду заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 9 травня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку із неусуненням зазначених судом недоліків.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу судді та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач посилається на те, що суддя першої інстанції прийшов до хибних висновків про відсутність у позовній заяві позовних вимог до зазначеного ним відповідача та про відсутність доказів на їх обґрунтування, оскільки при зверненні до суду ним було вказано на ряд порушень положень Закону України «Про психіатричну допомогу», допущених відповідачем КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» під час примусової

госпіталізації його сина.

Також позивач зазначає, що при зверненні до суду із даним позовом ним було заявлено клопотання про витребування доказів, а саме медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 № 1094, оскільки саме відомості, що містяться в цих медичних документах, які перебувають у розпорядженні відповідача, доводять обґрунтованість заявлених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Ново - Білицький психоневрологічний інтернат для чоловіків просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу судді - без змін, посилаючись на те, що 25 січня 2023 року лікарями інтернату було констатовано факт погіршення психічного стану ОСОБА_2 , який ніс загрозу для медперсоналу та інших підопічних інтернату. У зв`язку з цим адміністрацією інтернату було здійснено виклик бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, які і доставила ОСОБА_2 до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія», звідки 1 березня 2023 року, у супроводі опікуна, ОСОБА_2 повернувся до інтернату.

Також третя особа зазначає, що КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» 25 січня 2023 року отримала згоду ОСОБА_2 на надання йому медичної допомоги, а в подальшому 30 січня 2023 року таку згоду було отримано і від його опікуна - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу судді про повернення заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановлюючи строк для усунення недоліків позовної заяви, суддя першої інстанції в ухвалі від 2 травня 2023 року виходив з того, що зі змісту позовної заяви незрозуміло у чому полягає порушення прав або законних інтересів позивача саме з боку зазначеного ним відповідача, а до самої позовної заяви не додано жодних доказів на обґрунтування позовних вимог.

8 травня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій виклав обґрунтування пред`явлених ним позовних вимог.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суддя в ухвалі від 9 травня 2023 року зазначив, що позивачем недоліки позовної заяви не усунені, а викладені ним доводи можуть бути підставою для оскарження судового рішення, в разі його наявності, на підставі якого здійснювалася примусова госпіталізація його сина ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судді першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на нормах процесуального права.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач

просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно частин 4, 5, 7 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовна заява ОСОБА_1 містить зазначення позивача та відповідача, третьої особи, місце їх знаходження, в ній викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та обґрунтовано підстави пред`явлення позову саме до визначеного ним відповідача.

При цьому, Цивільний процесуальний Кодекс України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а надає право позивачу вільно викласти зміст своїх вимог, які можуть бути уточнені судом під час попереднього розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає конкретний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а також здійснює виклад доводів, які на його думку, обґрунтовують заявлені ним вимоги. Крім цього, просить суд витребувати у відповідача докази, які, як він вважає, мають суттєве значення для доказування обставин, на які він посилається.

Отже, при поданні позовної заяви позивачем були дотримані вимоги ст. 175 ЦПК України.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України кожна сторона самостійно визначає обсяг доказів, які вона надає суду у підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, а оцінка достатності наданих доказів судом здійснюється під час судового розгляду. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами

захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для залишення позовної заяви без руху, а у подальшому - без розгляду.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч.1 ст.196 ЦПК).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до пунктів 7, 8 частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

За таких обставин, суддя не мав правових підстав для залишення позовної заяви без руху у зв`язку із ненаданням позивачем доказів в обґрунтування позовних вимог до конкретного відповідача.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Згідно п. 4 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення

співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи

Отже, саме під час підготовчого судового засідання суд повинен був визначити коло учасників справи та з`ясувати, якими саме доказами позивач доводить свої вимоги, заявлені до конкретного відповідача.

Під час судового розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (зокрема, справа № 523/9076/16).

У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача та відмову позивача замінити неналежного відповідача на належного, не притягнення до участі у справі всіх заінтересованих осіб, суд може відмовити у задоволенні позовних вимог, а не повернути позивачу позовну заяву.

Враховуючи вищезазначене, суд не мав правових підстав для залишення позовної заяви без руху та у подальшому повернення позовної заяви з цих підстав.

За таких обставин, залишення позовної заяви без руху, а у подальшому її повернення позивачу не ґрунтується на нормах процесуального права та є незаконним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів ).

Колегія суддів вважає, що суд під час судового розгляду справи за участю сторін повинен встановити обставини справи, з`ясувати характер спірних правовідносин, оцінити надані докази, з`ясувати чи до належного відповідача заявлені позовні вимоги, і в залежності від встановленого вирішити спір по суті.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 9 травня 2023 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія», третя особа: Комунальна організація (установа, заклад) «Ново-Білицький психоневрологічний інтернат для чоловіків» про визнання примусової госпіталізації незаконною, направити до Подільського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді О.В. Борисова

В.М. Ратнікова