ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/132/23 Номер провадження 22-ц/814/3537/23Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року, ухвалене суддею Поповим М.С., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 5 643,95 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу, який відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2498, є публічним та однаковий для всіх споживачів і є договором приєднання. Фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу є споживання природного газу, що підтверджене відомістю зняття показань лічильника вказаного абонента, особовий рахунок НОМЕР_1 , код ЕІС:56ХМ26D110106836, за адресою: АДРЕСА_1 . У відомостях зняття показників та підсумках споживання газу по лічильникам абонента ОСОБА_1 , зазначено, що 29.12.2021 року працівниками АТ «Полтавагаз» було знято у боржника кінцевий показник лічильника 5678. 23.11.2022 року працівниками АТ «Полтавагаз» знято у боржника кінцевий показник лічильника 7077. Отже, з 28.12.2020 року по 23.11.2022 року відповідач фактично спожив 3206 м.куб. природного газу. Відповідачем з 01.09.2020 року по 01.01.2023 року було здійснено оплату за послуги з розподілу природного газу по рахунку оператора ГРМ на загальну суму 2 091,93 грн. Вказані дії засвідчують бажання боржника укласти договір розподілу природного газу. Враховуючи зазначене, відповідач приєднався до умов договору розподілу природного газу, сплативши рахунок оператора ГРМ, а також мається документальне підтвердження споживання відповідачем природного газу. Станом на 01.01.2023 року заборгованість становить 5 643,95 грн. Відповідач ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу природного газу.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року позов Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 5 643,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надані позивачем докази вказують на те, що, відповідач користувався послугами природного газу: у грудні 2020 року показник лічильника становив 3871 куб.м, а у листопаді 2022 року показник становив 7077 куб.м. Також вбачається сплата відповідачем отриманих послуг у жовтні та грудні 2021 року по 300,00 грн., у липні 2022 року на суму 600,28 грн., у вересні 2022 року - 360,24 грн., у жовтні 2022 року - 200,00 грн., у листопаді 2022 року - 100,00 грн., у грудні 2022 року - 231,41 грн. Відповідач скористався наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, а саме не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем, що станом на 01.01.2023 склала 5 643,95 грн. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач, користуючись послугами природного газу, не сплачував позивачу витрати за розподіл газу, а тому позов підлягає повному задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, та ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано суду підтверджуючих документів (ліцензії) відносно того, що позивач є Оператором ГРМ, а отже, не є належним позивачем у справі. На підтвердження факту приєднання до умов договору розподілу природного газу позивачем не надано ні заяви-приєднання, ні документів, що підтверджують одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплату за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу. Позивачем не надано на підтвердження вказаних дій документів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості відповідача. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачу було надано хоча б один рахунок на оплату вартості послуг з розподілу природного газу і відповідач оплатив або не оплатив вартість послуги. Не надано також доказів того, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідач не є власником вказаного будинку. Також посилається на те, що рішення Регулятора про встановлення тарифів на послуги розподілу газу для позивача зачіпають права, свободи та законні інтереси громадян, в т.ч. і відповідача, і відсутність їх реєстрації в порядку встановленому законом є порушенням прав громадян, оскільки вони не зареєстровані у встановленому діючим законодавством порядку. Вважає позов необгрунтованим та таким, що задоволенню не підлагає, а рішення суду - підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що за підсумками споживання газу по лічильникам, абонент ОСОБА_1 споживає природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого показник лічильника 28.12.2020 року становив 3871 (зняття показників), 29.12.2021 року - 5678 (зняття показників), 23.11.2022 року - 7077 (зняття показників) (а.с. 12,13,14,15).

З даних картки абонента ОСОБА_1 вбачається, що йому щомісячно нараховувалося: у вересні 2020 року - 189,20 грн., з жовтня 2020 року - 188,91 грн., у січні 2021 року - 307,56 грн., з лютого 2021 року - 272,70 грн, з січня 2022 року - 307,12 грн. до грудня 2022 року включно (а.с. 16).

Позивачем надано картку фактичного споживання м.куб газу абонентом ОСОБА_1 з вересня 2020 року по грудень 2022 року (а.с. 18).

Як вбачається з Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2498, договір є публічним (п.1.1.), його умови є однаковими для всіх споживачів (п.1.2.) та є договором приєднання на невизначений строк.

Фактом приєднання є вчинення споживачем будь-яких дій, зокрема: надання підписаної заяви, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3.).

19.10.2022 року за №1159 позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплати до 20.11.2022 року заборгованість у загальному розмірі 5 668,24 грн. (а.с. 19), з якою ОСОБА_1 був ознайомлений цього ж дня, про що свідчить його підпис.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.01.2023 року становить 5 643,95 грн. (а.с. 17).

Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», керуючись вимогами Кодексу газорозподільних систем, тарифами встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Пунктом 35 ч.1 ст. 1 цієї статті передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України.

За п.2 ч.1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п. 7 гл. 3 розд. VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактичного укладення договору споживачу не обов`язково мати підписану заяву-приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу.

07.10.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.09.2020 року по 01.01.2023 року у розмірі 5 643,95 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , з присвоєнням о/р 11010683 та коду ЕІС:56ХМ26D110106836.

Згідно картки абонента ОСОБА_1 у період з вересня 2020 року по грудень 2022 року включно ОСОБА_1 сплатив за надані послуги по 300,00 грн. у жовтні 2021 року та грудні 2021 року, 600,28 грн. у серпні 2022 року, у період з вересня 2022 року по грудень 2022 року відповідно 360,24 грн., 200,00 грн., 100,00 грн., 231,41 грн. (а.с. 16), що є визнанням відповідачем заборгованості, яка утворилася у вказаний період перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду документів (ліцензії) відносно того, що позивач є Оператором ГРМ, а отже, не є належним позивачем у справі, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2021 року відносно Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», в якій зазначено види економічної діяльності, в т.ч. розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с. 21).

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження факту приєднання до умов договору розподілу природного газу позивачем не надано ні заяви-приєднання, ні документів, що підтверджують одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплату за послуги Оператора ГРМ; документально підтверджене споживання природного газу, то ці доводи не спростовують законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки наявність особового рахунку та присвоєння відповідачу коду ЕІС вказують на те, що він є споживачем даних послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано на підтвердження вказаних дій документів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості відповідача, то ці доводи спростовуються карткою абонента ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , в якому вказано помісячно нарахована плата, сплата частково заборгованості у вище вказаний період та загальна сума заборгованості (а.с. 16).

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачу було надано хоча б один рахунок на оплату вартості послуг з розподілу природного газу і відповідач оплатив або не оплатив вартість послуги, то ці доводи не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду, оскільки картка абонента ОСОБА_1 відображає здійснення ним оплати у вище вказані місяці, що є визнанням заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що не надано також доказів того, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідач не є власником вказаного будинку, то ці доводи також не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки відповідач знав про присвоєння йому особового рахунку та коду ЕІС, раніше до позивача не звертався з того питання, що не є власником домоволодіння, проводив частково оплату за надані послуги. Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що він дійсно не є власником домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Регулятора про встановлення тарифів на послуги розподілу газу для позивача зачіпають права, свободи та законні інтереси громадян, в т.ч. і відповідача, і відсутність їх реєстрації в порядку встановленому законом є порушенням прав громадян, оскільки вони не зареєстровані у встановленому діючим законодавством порядку, то ці доводи є хибними та необгрунтованими з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов