Справа № 523/9671/23
Провадження №2/523/3909/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

09 червня 2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якому вона просила збільшити аліменти на утримання неповнолітнього сина, які визначені рішенням Суворовського районного суд м. Одеси від 08 квітня 2013 року у справі №523/3813/13-ц, та стягувати з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08 квітня 2013 року аліменти на утримання сина було визначено у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., з моменту ухвалення рішення стягнутий розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу віку син потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, значно збільшилися ціни на ліки, медичні обстеження, на продукти харчування, на комунальні послуги; навчання, яке проходить у дистанційному режимі, потребує технічного оснащення, комп`ютера та регулярної оплати Інтернету, на даний час стягнута сума аліментів є нижча, ніж передбачено законодавством. При цьому, відповідач є здоровим, працездатним, має мінливий заробіток приблизно 35000 грн. у місяць, тому здатен сплачувати аліменти у більшому розмірі, але у добровільному порядку відмовляється.

Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

14 червня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, в матеріалах справи є клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності.

Судова повістка на ім`я відповідача направлялася за зареєстрованою адресою проживання, проте повернулася до суду без вручення адресату з довідкою Укрпошти «Адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомлений належним чином.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Спільне життя між батьками дитини не склалося, тому син залишився проживати з матір`ю і знаходиться на її утриманні.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконував обов`язку щодо утримання дитини, то рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2013 року у справі № 523/3813/13-ц з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700 грн., починаючи з 11 березня 2013 року і до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 червня 2023 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Нормами частини 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років установлено у розмірі 2833 гривні.

З моменту винесення рішення про стягнення аліментів значно зріс прожитковий мінімум на дитину віком 6 до 18 років, який складав у 2013 році - 972 грн. Також зросли і ціни на продукти харчування, промислові товари, медичне обслуговування, тощо. З віком зросли і потреби дитини, пов`язані з навчанням та розвитком. Отже суд дійшов висновку, що матеріальне становище отримувача аліментів погіршилося.

Позивачка зазначає, що відповідач отримує мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі 5000 грн.

Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі до розміру 5000 грн. забезпечать права та інтереси дитини і не порушить права та інтереси батька, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 279, 280-282, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2013 року у справі № 523/3813/13-ц, на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 700 грн. на 5000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Припинити нарахування і стягнення аліментів за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2013 року у справі № 523/3813/13-ц.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення складено 12 липня 2023 року.

Суддя