ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2023 року

м. Харків

справа № 635/293/2023

провадження № 22-ц/818/699/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»

розглянувши у порядку ст.369ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та пені,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2023 року, постановлене суддею Пілюгіною О.М.

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 155294,27 грн та пеню за затримку платежу в розмірі 3804,00 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2023 року справу передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зауважує, що він є споживачем послуг, які надає страхова компанія. За договором страхування (КАСКО) він є страхувальником, тобто споживачем. Тому має право на звернення до суду за своїм місцем проживання.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про направлення справи за підсудністю, суд першої інстанції виходив із того, що місцезнаходження відповідача у Голосіївському районі міста Києва, тобто за межами території Харківського районного суду Харківської області, тому позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та пені, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд Голосіївського районного суду міста Києва. При цьому суд також враховує, що предметом спору між сторонами є права та обов`язки сторін договору страхування та виконання зобов`язань за ним, а не якість страхових послуг, тому правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом розглядом встановлено, що 07 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Євроінс Україна» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №-1000527 (КАСКО).

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК передбачені правила альтернативної підсудності за вибором позивача. В тому числі ч. 5 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом,

ОСОБА_1 просив суд захистити його права як споживача, стягнути суми страхового відшкодування за договором КАСКО , посилаючись на те, що він є споживачем послуг за договором страхування. Вважав, що у зв`язку з незаконною відмовою ПАТ «СК «Євроінс України» у виплаті йому страхового відшкодування він набув право споживача послуг страхування, а відповідач обов`язки виконавця послуг страхування, тому він є споживачем.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування», стаття 979 ЦК України договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

А відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають із договорів страхування.

Положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» загальними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14.

ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав як споживач послуг, що виникли із договору страхування.

Тому Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на спірні правовідносини, які виникли між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_1 .

Оскільки позивач є стороною вищевказаного договору та споживачем послуг, а Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачем і виробником, виконавцем, продавцем під час продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики, тому право на відшкодування матеріальної шкоди та отримання страхового відшкодування у останнього виникло як у споживача.

Таким чином до даного позову застосовуються правила ч. 5 ст. 28 ЦПК України щодо права споживача на звернення до суду, в тому числі за своїм місцем проживання. Позивач зареєстрований на території Харківського району Харківської області, що відноситься до юрисдикції Харківського районного суду Харківської області.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно дійшов висновку про підсудність справи Голосіївському районному суду м. Київа за місцем знаходження відповідача.

Тому ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.367,368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3, 4ч. 1 ст.379, ст. ст.381,382-384,389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2023 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова