Провадження № 2-з/761/234/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши заяву Латвійської Республіки в особі, Державної канцелярії Латвійської Республіки про забезпечення позову, у цивільній справі за позовною заявою Латвійської Республіки в особі, Державної канцелярії Латвійської Республіки до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним шлюбного договору,

встановив:

В провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом Латвійської Республіки до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним шлюбного договору.

Предметом позову є визнання недійсним шлюбного договору укладеного 22.05.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., зареєстрованого в реєстрі за №706.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно, що належить та зареєстроване за ОСОБА_2 :

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 ;

- гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_6 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .

Заява обґрунтована такими обставинами.

Заява про забезпечення позову подається разом із позовною заявою щодо визнання недійсним шлюбного договору укладеного 22 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідченого Шершун Н.К, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №706. Позов обґрунтовується, зокрема тим, що відповідний шлюбний договір є фраудаторним правочином та він був укладений для того аби уникнути виконання ОСОБА_1 його зобов`язань перед кредиторами, в тому числі перед Латвійською Республікою в частині стягнення з ОСОБА_1 суми в (і) 250,000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США за вирахуванням суми, що відшкодовується Секретаріатом МЦВІС, і (іі) 3,223,212 (три мільйони двісті двадцять три тисячі двісті дванадцять) євро 40 (сорок).

У разі визнання шлюбного договору недійсним, режим спільної сумісної власності поширюватиметься на майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 піб час перебування у шлюбі або за рахунок майна (майнових прав) що становлять їх спільну сумісну власність, та на яке заявник просить накласти арешт.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суддя, дослідивши заяву, позовну заяву та матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що існують правовідносини щодо виконання ухвали Київського апеляційного суду від 18.10.2021 року у справі №824/182/21 щодо стягнення заборгованості, з ОСОБА_1 суми в (і) 250,000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США за вирахуванням суми, що відшкодовується Секретаріатом МЦВІС, і (іі) 3,223,212 (три мільйони двісті двадцять три тисячі двісті дванадцять) євро 40 (сорок).

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, а також, враховуючи відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, дійшов висновку про те, що невжиття зазначених заявником заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому заява є частково обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однак, з матеріалів справи не можливо встановити, кому належить на праві власності легковий автомобіль Mercedes-Benz, CLS 450, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , а саме, не додано документів, які підтверджують право власноті відповідачів на вказаний автомобіль, у зв`язку із чим, суддя дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині.

При цьому, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, в іншій частині є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Крім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно, що належить та зареєстроване за ОСОБА_2 :

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 ;

- гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Дані про стягувача: Латвійська Республіка в особі, Державної канцелярії Латвійської Республіки (адреса: Латвійська Республіка, LV-1520, м.Рига, бульвар Брівібас, буд.36),

Дані про боржників: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: