Провадження № 2/522/2127/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Страхова компанія «Еталон» про стягнення грошових коштів в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Приватного підприємства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь майнову шкоду у розмірі 68017,17 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Бескровному Я.В.

2 грудня 2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси передано цивільну справу №947/35942/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку суброгації у розмірі 68017,17 грн. до Приморського районного суду м. Одеси (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33), оскільки згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Київського району м. Одеси.

12 травня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку суброгації у розмірі 68017,17 грн.

За результатами автоматичного розподілу справа розподілена для розгляду судді Косіциній В.В., а 13 травня 2022 року матеріали позовної заяви з додатками передані судді.

Ухвалою суду від 26 травня 2022 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку суброгації було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та встановлено спрощений порядок розгляду справу без виклику осіб.

8 листопада 2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив суд надати йому справу № 947/35942/21 для ознайомлення. Судом було задоволено вказану заяву та відповідач 11 листопада 2022 року ознайомився і зматеріалами вказаної справи, отримав позов з додатками.

1 грудня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення проти позову, в яких пояснив, що між ним та Приватним акціонерним товариством Страховою компанією «Еталон» було укладено поліс № АМ/4795533 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком на 3 роки (з червня 2016 по червень 2019 рр.). За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Nissan Maxima» д.н.з. НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн.

А тому відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП у розмірі 68 017,17 грн. повинні бути пред`явлені не до нього, а до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон».

У зв`язку із цим відповідач вважає позовну заяву безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, однак просить суд у разі задоволення позову, розстрочити його виконання на 12 місяців, враховуючи його майновий стан. Одночасно із цим, відповідач просить суд розглядати справу з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16 грудня 2022 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за викликом сторін та залучив до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Страхову компанію «Еталон» та направив на офіційну електронну адресу залученого учасника справи копію ухвали від 26 травня 2022 року, позов з додатками та заперечення відповідача проти позову.

11 січня 2023 року до суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» надійшли письмові пояснення, в яких наголошено на тому, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» сплатило на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «Арсенал» 69 926,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1681 від 31.07.2019 року, копія якого міститься у матеріалах справи. У зв`язку із чим ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» виконало своє зобов`язання передбаченні чинним законодавством України.

Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 3 грудня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 634/18-Т/М, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Chevrolet», д.н.з НОМЕР_2 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

15.02.2019 о 16:40 годині, керуючи транспортним засобом Nissan Maxima, державний НОМЕР_3 , рухаючись на регульованому перехресті вул. Садова та пр. Центральний в м. Миколаєві, в порушення п.п.2.3.б, 8.7.3.е Правил дорожнього руху, здійснив виїзд на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Camaro, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофору по вул. Центральній, внаслідок чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 2 квітня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (Триста сорок) грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності із вимогами Договору страхування ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 18.02.2019 року, копія якої міститься у матеріалах справи.

Згідно Рахунку - фактури №ПО-8-00004 від 21.02.2019 року вартість відновлювального ремонту склала 149 730 гривні.

Заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 18.02.2019 року ОСОБА_2 просив здійснити виплату страхового відшкодування на реквізити СТО відповідно до заявленого рахунку.

ПрАТ СК «Арсенал» виплатило страхове відшкодування у повному обсязі на користь потерпілої особи у розмірі 149 730,00 грн. ( 128 683,77 грн. на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 9995356 від 27 березня 2019 року та 21046,33 грн. зарахування частини несплаченого страхового платежу).

Відповідно до звіту № 261/02-19 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 28.02.2019 року,

ринкова вартість автомобіля 639 063,94 грн.;

вартість відновлювального ремонту 181 511,57 грн.(з урахуванням ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування);

значення коефіцієнту фізичного зносу 0,6074;

вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 81 712,83 грн.

Судом встановлено, що цивільно правова відповідальність водія автомобіля Nissan Maxima, державний знак НОМЕР_1 була застрахована Страховою компанією «ЕТАЛОН» (поліс АМ4795533) позивач має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1,2 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини .

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно до вимог частини 4 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування, позивач в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювача шкоди є можливість пред`явлення двох вимог: перша - вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга вимога - потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

У даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду.

З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань:

- деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та

- договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП).

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Страховий акт № 006.00240319-1від 25.03.2019 року, а також платіжне доручення № 9995356 від 27.03.2019 року є доказом сплати позивачем страхового відшкодування у розмірі 128 683,77 грн. Також у страховому акті зазначено про взаємний залік страхового платежу у розмірі 21 046,23 грн..

Позивач ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі в сумі 149 730,00 грн. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. При цьому, у добровільному порядку відповідач не компенсував ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування.

Суд враховує, що на момент ДТП відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». Відповідно до полісу № АМ/4795533 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за заподіяну шкоду майну становить 100 00 грн., розмір франшизи 2 тисячі гривень.

Вартість відновлювального ремонту згідно звіту розміру вартості збитків (а.с. 22) складає 181511,57 грн.

Вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу складає 81712 грн. 83 коп.

В свою чергу фактичні витрати на ремонт які поніс ОСОБА_2 дорівнюють 149730 грн.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17), на які послався заявник на обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: - у справі № 6-691цс15: правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати);

- у справі № 522/15636/16-ц: виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом № 1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

Враховуючи вищевикладені позиції ВС сума відшкодування, що може бути стягнута з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» не може перевищувати 81712,83 грн., а отже вимога про стягнення різниці між понесеними витратами на ремонт та сумою, що підлягає сплаті страховиком відповідача, є цілком законою.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 61545906 від 25.10.2021 року. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 22, 512, 514, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. ст. 9, 27 Закону України «Про страхування, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Страхова компанія «Еталон» про стягнення грошових коштів в порядку суброгації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», код за , адреса місця реєстрації: 03056, м. Київ, вул.. Борщагівська, буд. 154 суму майнової шкоди у розмірі 68017,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», код за , адреса місця реєстрації: 03056, м. Київ, вул.. Борщагівська, буд. 154 судовий збір у розмірі 2270 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст рішення складено та підписано 24 квітня 2023 року.

Суддя В.В. Косіцина

24.04.2023