Справа № 750/6269/22
Провадження № 2/750/96/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників Управління (служби) у справах дітей Ляшенка О.В.,

Батицького В.В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в:

29 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовано позов тим, що позивач є бабою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками дитини є: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Мати дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту загибелі матері дитини остання перебуває на повному утриманні позивача. З позивачем дитина проживає з народження, все необхідне для розвитку, здоров`я та задоволення її потреб здійснюється силами та стараннями позивача, без участі відповідача. Відповідач не приділяє належної уваги дитині, не утримує її, не цікавиться розвитком та здоров`ям. Майже з самого народження дитини відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, а останнім часом навіть не телефонує дитині та не відповідає на повідомлення в соціальних мережах. Фактично відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, чим порушує права дитини. Також, оскільки дитина росте і на її утримання потрібні значні кошти, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні в повному обсязі. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що позивач спотворює дійсні обставини, надаючи на підтвердження своїх вимог письмові покази свідків, які надають свідчення щодо неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, не знаючи обставин, які склалися між сторонами після смерті ОСОБА_6 . Так, відповідач перебував з 05 березня 2013 року в шлюбі з дочкою позивача. Позивач була невдоволена цим шлюбом і вважала, що відповідач не достойний її дочки. На початку спільного життя відповідач з дружиною десь 3,5 роки проживали з батьками дружини, а пізніше в орендованій квартирі. Після придбання позивачем з чоловіком однокімнатної квартири, відповідач з сім`єю стали проживати в ній і жили до смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26 лютого 2022 року відповідач разом з дружиною, дочкою ОСОБА_5 , позивачем та її чоловіком ховались від обстрілів російських окупантів у гаражі по АДРЕСА_1 . Дружина відповідача та її батько загинули ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач, відповідач та його дочка ОСОБА_5 залишилися неушкодженими, але отримали контузії. Після такої трагедії позивач з дочкою відповідача - ОСОБА_5 виїхали до м. Чернівці і повернулись до м. Чернігова лише в червні 2022 року. Позивач, виїхавши до м. Чернівці, забрала у відповідача ключі від квартири, де вони проживали з сім`єю, не повернула особисті речі та документи. Відповідач передав позивачу зарплатну картку його дружини ОСОБА_8 , на яку здійснювались виплати, бо вважав, що кошти будуть більш потрібні для дочки ОСОБА_5 . Позивач забрала паспорт його дружини ОСОБА_8 і отримала свідоцтво про смерть у м. Чернівці, не надавши відповідачу навіть його копії. 30 березня 2022 року відповідач разом зі своїми близькими за рахунок власних заощаджень, а також за кошти позивача, поховали дружину і тестя. До повернення позивача в червні 2022 року до м. Чернігова, відповідач добре спілкувався з позивачем та дочкою. З дочкою ОСОБА_5 відповідач постійно спілкується і до цього часу. Однак, після повернення з м. Чернівців, позивач стала забороняти відповідачу спілкуватися з дочкою, домовитись про зустріч з нею стало практично неможливо. В усній розмові відповідач постійно пропонував позивачу надавати матеріальне утримання для дочки, однак позивач постійно заперечувала та говорила, що не потрібно. Спілкуючись з дочкою, відповідач знає про її шкільне та позашкільне життя. Дійсно, у 2021 році протягом 8 місяців після сварки з дружиною, відповідач не проживав разом із сім`єю, але не припиняв відносин з нею. У жовтні 2021 року відповідач примирився з дружиною і вони проживали разом однією сім`єю до смерті ОСОБА_8 . Твердження позивача, що відповідач належним чином не виконував батьківські обов`язки спростовуються відомостями, вказаними у довідці Закладу дошкільної освіти № 4 «Калинонька», де зазначено, що відповідач приймав активну участь у житті групи, відвідував батьківські збори, брав участь у новорічних святах, відводив і забирав дитину з дошкільного закладу. Також, не відповідає дійсності і те, що відповідач матеріально не утримував сім`ю, бо постійно працював на різних підприємствах, водієм таксі, будівельником. На даний час відповідач проходить навчання для прийняття на роботу.

Позивач подала відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов у повному обсязі. Зазначила, зокрема, що підставою даного позову є обставини, що полягають в ухиленні відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, які виникли після вересня 2019 року. Обставини, про які вказано в довідці Закладу дошкільної освіти № 4 «Калинонька» центр розвитку дитини Чернігівської міської ради від 10 листопада 2022 року, не заперечуються позивачем, але жодним чином не можуть підтверджувати виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків після вересня 2019 року. Після ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли внаслідок обстрілів загинула мати малолітньої ОСОБА_5 , відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо останньої. З цього часу малолітня дитина проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, позивач забезпечує її всім необхідним: одягом, взуттям, продуктами харчування тощо. Відповідач на цей час жодної матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої дитини позивачу не надавав, в тому числі від відповідача не надходило і пропозицій про надання такої допомоги. Саме ненадання відповідачем допомоги на утримання своєї малолітньої дитини і стало підставою для виходу позивача на роботу, оскільки до цього позивач отримувала пенсію. Позивач не заперечує той факт, що відповідач спілкується зі своєю малолітньою дитиною, однак таке спілкування здійснюється один раз на тиждень загальною тривалістю не більше двох годин. Також, таке спілкування почалося вже після звернення позивача з даним позовом. До того ж, виключно лише спілкування з дитиною, не може слугувати доказом виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Відповідач, який залишився єдиним з батьків у своєї дитини, повинен повністю здійснювати її утримання, в тому числі повністю забезпечувати її одягом, взуттям, продуктами харчування, брати активну участь у здобутті його дитиною загальної середньої освіти, контролювати виконання дитиною домашніх завдань, здійснювати їх перевірку, приймати активну участь у медичному догляді дитини, в тому числі слідкувати за станом її здоров`я, при наявності скарг на здоров`я звертатися разом з дитиною до сімейного лікаря тощо. Однак, жодних зазначених обов`язків відповідач не виконує. Жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що відповідач здійснює утримання дитини та після вересня 2019 року виконує свої обов`язки щодо її виховання відповідачем не надано. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, має чисельні боргові зобов`язання. Також, відповідач постійно зловживає наркотичними засобами. Щодо відповідача неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Враховуючи, що малолітня дитина і так фактично проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, середовище позивача є безпечним, спокійним та стійким, на відміну від середовища відповідача, який веде аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання та роботи, зловживає наркотичними засобами, має чисельні боргові зобов`язання, тому задоволення позову і позбавлення відповідача батьківських прав повністю відповідатиме інтересам дитини.

Відповідач подав заперечення, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Зокрема, вказав, що відповідь на відзив обґрунтована голослівними заявами, що відповідач постійно зловживає наркотичними засобами, не займається моральним та духовним розвитком дитини, не відвідує школу, лікаря, матеріально не утримує дитину, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не опікується належним чином дочкою майже з її народження, не спілкується з дитиною та навіть не телефонує їй. Факти, наведені у відповіді на відзив, не можуть слугувати належними доказами у цій справі. Повернувшись до м. Чернігова, позивач запропонувала відповідачу, щоб дочка ОСОБА_5 проживала з нею і вони разом будуть її виховувати, з чим погодився відповідач. З дочкою відповідач постійно спілкувався і спілкується до цього часу, однак після повернення з м. Чернівці, позивач стала забороняти відповідачу спілкуватися з дочкою, забороняє зустрічатися з нею. Коли дочка розмовляє з відповідачем по телефону, позивач завжди слухає їхню розмову. В усній розмові відповідач постійно пропонував позивачу надавати матеріальне утримання для дочки, проте позивач постійно заперечувала і говорила, що не потрібно, казала, що давай гроші ОСОБА_5 . Спілкуючись з дочкою, відповідач знає про її шкільне і позашкільне життя. Відповідач також спілкується з класним керівником дочки. Домовитися про зустріч із дочкою практично неможливо, оскільки дитина каже, що бабуся плаче і вона не хоче її засмучувати. Дочка хоче жити з відповідачем, але не хоче, щоб бабуся плакала. Позивач налаштовує дочку проти відповідача. Дійсно, у 2021 році відповідач протягом 8 місяців після сварки з дружиною не проживав разом із сім`єю, але не припиняв відносин із нею. У жовтні 2021 року відповідач з дружиною примирилися і проживали разом однією сім`єю до її смерті. Кредити відповідач брав на придбання побутової техніки, після того як поновив сімейне життя з дочкою позивача. На даний час відповідач працює продавцем. Необґрунтованим є посилання позивача як на підставу невиконання відповідачем батьківських обов`язків на характеристику зі школи без дати її складення. Під час спільного життя з дочкою позивача, ОСОБА_8 більше займалася навчанням дочки, а на відповідача були покладені обов`язки щодо матеріального забезпечення сім`ї. Відповідач водив дочку до школи і забирав її з першого по третій клас. З 01 вересня 2022 року розпочався навчальний рік і з цього часу відповідач цікавиться навчанням дочки, бо вона проживає з бабусею. Не можуть бути належними доказами на підтвердження ухилення та не виконання батьківських обов`язків щодо дочки ОСОБА_5 постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова та Деснянського районного суду м. Чернігова щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Не заслуговують на увагу обґрунтування позивача на неможливість виконання батьківських обов`язків, як відсутність у відповідача власного житла. Так, відповідач після загибелі дружини фактично проживає в житловому будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві власності матері відповідача. Даний будинок придатний для проживання малолітньої дитини. Мати відповідача неодноразово пропонувала забрати дитину у позивача для подальшого проживання з нею, але щоб не травмувати нервову систему дочки, відповідач погодився з позивачем, що дочка проживатиме з нею, а відповідач буде забирати дочку на вихідні, або в інші дні додому, займатися шкільними завданнями, піклуватися про моральний та духовний розвиток дочки. Однак, позивач навіть на засіданні виконавчого комітету Чернігівської міської ради, що відбулось 01 грудня 2022 року, наголошувала на тому, що відповідача треба позбавити батьківських прав, для того, щоб вона була єдиним опікуном ОСОБА_5 і отримувала відповідні виплати. Крім того, відповідач неодноразово звертався до позивача про надання відповідних документів дружини ОСОБА_8 для оформлення пенсії по втраті годувальника та відповідних соціальних виплат, однак позивач відмовляла в їх наданні. Також, виконавчий комітет Чернігівської міської ради затвердив висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дочки ОСОБА_5 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Позивач, зокрема, пояснила, що після початку бойових дій, син позивача вивіз їх з ОСОБА_5 за межі міста Чернігова і відповідач був не проти цього. Три місяці позивач з ОСОБА_5 знаходились у м. Чернівці, дитина ходила там до школи. Відповідач телефонував, але коштів не давав. Після повернення до м. Чернігова, відповідач прийшов лише на третій день, просив допомоги, свідоцтво про смерть дочки позивача та свідоцтво про народження дитини. У липні 2022 року позивач вийшла на роботу, ОСОБА_5 також ходила з нею. За літо 2022 року відповідач три рази забирав дитину і три рази приходив на роботу до позивача, коштів не давав. Позивач купувала все необхідне для школи, комп`ютер, ліхтарі, лампи тощо. На Новий рік позивач з ОСОБА_5 їздили до сина позивача, а відповідач спитав, чому вона не попередила його, бо там було небезпечно, хоча сам відповідач при повітряних тривогах лише інколи телефонував. Відповідач поздоровляв дитину на Миколая і на її День народження. На Новий рік та 8 Березня не поздоровляв. Грошей відповідач взагалі не дає.

Представник позивача у судовому засіданні, зокрема, вказав, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки з вересня 2019 року. З моменту загибелі матері дитини, остання проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Жодної допомоги відповідач не надає, не купує дитині одяг, шкільне приладдя, не приймає участі в здобутті нею освіти, забезпеченні та здійсненні медичного догляду, лікування, освітній процес не контролює. Відповідач повинен повністю забезпечувати дитину продуктами харчування, всім необхідним, чого він не робе. Дитина з відповідачем не проживає і останній не вчинив жодних дій, щоб забрати її до себе, при цьому перешкоди йому не чинилися. Також, відповідач не змінив своє ставлення до виконання батьківських обов`язків і під час розгляду справи судом. Відповідач має боргові зобов`язання, притягувався до адміністративної відповідальності, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив не позбавляти його батьківських прав щодо дочки. Зокрема, пояснив, що після загибелі дружини позивач з його дочкою виїхали з м. Чернігова, а відповідач залишився в місті, оскільки вважав своїм обов`язком поховати дружину. З березня по липень 2022 року внаслідок війни у відповідача не було роботи, а тому і не було можливості допомагати. Влітку, коли позивач повернулася до м. Чернігова, остання разом зі своїм сином казали відповідачу писати відмову від дитини, говорили, якщо таку відмову не напишеш, то заберуть ОСОБА_5 будь-якими способами («посадять до в`язниці» тощо). Син позивача погрожував відповідачу. Після приїзду позивача з дочкою з м. Чернівці, доступ до дитини відповідачу був повністю обмежений. Відповідач неодноразово пропонував щось купити дитині в школу, їжу, але йому відповідали, що нічого не потрібно. Відповідач не може зайти в дім позивача, забрати дитину зі школи. У школі відповідачу повідомили, що позивач заборонила забирати йому дочку. На день народження дочки відповідач хотів влаштували їй свято, запросити хрещених батьків, бабусь, але відповідачу відповіли, що вже замовлені місця в кафе, все розраховано і оплачено. Відповідач зі своєю матір`ю привітав дочку на вулиці, їх навіть не запросили. Відповідач пропонував позивачу купити речі, оплатити квитанції, привезти продукти, однак позивач відповідає, що нічого не потрібно. Позивач хоче лише коштів і отримувати всі виплати. Відповідач хоче виховувати дочку, але йому не дають можливості забрати дитину навіть зі школи. Дочка казала відповідачу, що не може піти з ним гуляти, бо бабуся буде плакати і сказала дитині, якщо він тебе забере, то назавжди. Також, дочка йому говорила, що позивач сказала їй, що якщо вона піде з відповідачем, то до неї не повернеться. Позивач говорила відповідачу, що ОСОБА_5 буде жити з нею, і вона її не відпустить, оскільки з відповідачем небезпечно. Відповідач хоче займатися вихованням дочки, її навчанням, він на даний час працює і зможе її забезпечувати. Відповідач з дитиною по телефону спілкується майже кожен день, знає про її успіхи в навчанні. При цьому, не забирає дочку від позивача, оскільки хвилюється за її психологічне і психічне здоров`я, так як ОСОБА_5 говорила йому, що там її школа, друзі і бабуся постійно плаче, тому вона не може її покинути. Силою відповідач не хоче забирати дочку, хоча вдома у нього є всі умови для проживання дитини.

Представники Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судовому засіданні підтримали висновок Виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначили, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а відповідач хоче і виявляє бажання займатися вихованням дочки. Поспілкувавшись з дитиною, остання повідомила, що хоче жити з бабусею, любить батька і проти позбавлення його батьківських прав.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників Управління (служби) у справах дітей та думку малолітньої ОСОБА_5 , допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 12).

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2013 року (а.с. 43).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_6 малолітня ОСОБА_5 проживає разом з бабою - ОСОБА_1 .

За інформацією Чернігівської загальноосвітньої школи І ступеня № 25 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 15 липня 2022 року № 53 у школі навчається ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір дівчинки - ОСОБА_6 загинула внаслідок військової агресії російської федерації. На даний момент ОСОБА_5 проживає з бабусею зі сторони матері ОСОБА_1 , яка працює медичною сестрою у КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради. ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , на даний час (зі слів баби) проживає окремо, офіційно не працює. ОСОБА_1 приділяє належну увагу дитині, відповідально ставиться до навчання та виховання ОСОБА_5 , постійно підтримує зв`язок з класним керівником (а.с. 17).

Крім того, відповідно до інформації Чернігівської загальноосвітньої школи І ступеня № 25 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 12 грудня 2022 року № 155 у 4-Б класі навчається ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вихованням ОСОБА_5 займається бабуся - ОСОБА_1 , дівчинка проживає разом з нею. Бабуся зі сторони матері приділяє належну увагу дитині, постійно підтримує зв`язок з класним керівником Кузьменко О.В . Протягом останніх двох місяців на зв`язок з класним керівником почав виходити батько ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , який тричі відвідував навчальний заклад і двічі спілкувався з класним керівником у телефонному режимі (а.с. 123).

Згідно з характеристикою Чернігівської загальноосвітньої школи І ступеня № 25 Чернігівської міської ради Чернігівської області на ученицю 4-Б класу ОСОБА_5 , остання зарекомендувала себе як дисциплінована, скромна, доброзичлива, врівноважена учениця. Володіє учбовим матеріалом переважно на достатньому рівні. Конфліктів з одноклассниками та вчителями школи не має. Правила поведінки завжди виконує, на уроки не запізнюється, домашні завдання виконує вчасно, школу без поважних причин не пропускає. ОСОБА_5 виховується у неповній сім`ї. Матір дівчинки, ОСОБА_6 , загинула внаслідок військової агресії російської федерації. На даний момент ОСОБА_5 проживає з бабусею ОСОБА_1 , яка працює медичною сестрою у КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради. ОСОБА_1 приділяє належну увагу дитині, відповідально ставиться до навчання та виховання ОСОБА_5 , постійно підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами ОСОБА_5 у навчанні та її поведінкою у школі. Батько, протягом трьох років, навчанням та поведінкою ОСОБА_5 не цікавився, за ці роки школу не відвідував, з класним керівником жодного разу не спілкувався. Лише останні два місяці активно почав відвідувати школу та цікавитись навчанням доньки. На даний час (зі слів бабусі) проживає від ОСОБА_5 окремо (а.с. 76, 122).

Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради № 01-14/764 від 30 листопада 2022 року декларацію на медичне обслуговування неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладала мати, ОСОБА_6 . Під час оглядів та/або у разі необхідності надання медичної допомоги, дитина приходила у супроводі матері. Всі рекомендації лікаря виконувалися. Після загибелі матері, догляд за станом здоров`я дитини здійснює бабуся, ОСОБА_1 . Всі рекомендації лікаря виконує (а.с. 78).

Згідно з довідкою Закладу дошкільної освіти № 4 «Калинонька» Чернігівської міської ради від 10 листопада 2022 року№ 102/01-41 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідувала ЗДО № 4 з 01 вересня 2015 року до серпня 2019 року. Протягом цього часу приводили і забирали дитину мати і батько. Дитина була завжди доглянутою та мала охайний вигляд. ОСОБА_3 брав активну участь у житті групи та відвідував батьківські збори, брав участь у новорічних ранках (а.с. 42).

Відповідно до довідки від 12 грудня 2022 року № 12-12/2, виданої ФОП ОСОБА_17 , ОСОБА_3 дійсно працював в ФОП ОСОБА_17 з 09 грудня 2022 року по теперішній час на посаді продавця продовольчих товарів (а.с. 124).

Згідно з характеристикою ФОП ОСОБА_17 від 23 грудня 2022 року № 13 на ОСОБА_3 , останній за період роботи зарекомендував себе, як цілеспрямований і відповідальний співробітник, легко навчається і легко сприймає нову інформацію. У робочому колективі ОСОБА_3 виявляє тактовність, задовільні навички комунікації, і зумів побудувати гарні відносини з колегами. Під час роботи ОСОБА_3 ефективно працює з покупцями, вчасно приходить на роботу. Здійснює дієвий контроль за своєчасним поповненням робочого запасу товарів, а також їх збереженням. За чистотою і порядком на робочому місці стежить ретельно. Над удосконаленням особистої професійної підготовки працює наполегливо. До виконання своїх посадових обов`язків відноситься старанно, ініціативно. Має високу працездатність, займаній посаді відповідає (а.с. 125).

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 01 грудня 2022 року за № 635 затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99).

Зокрема, відповідно до вказаного висновку під час бесіди зі спеціалістами управління ОСОБА_3 повідомив, що він неодноразово спілкувався з класним керівником ОСОБА_5 та цікавився її успіхами в навчанні. Не відвідував з дочкою лікаря, коли дитина хворіла через те, що бабуся постійно чинила та чинить перешкоди у його спілкуванні з ОСОБА_5 та забороняє їй з ним спілкуватись. Спеціалісти управління відвідували ОСОБА_5 за місцем її проживання та проводили з нею бесіду з приводу доцільності позбавлення її батька батьківських прав по відношенню до неї. ОСОБА_5 повідомила, що вона любить батька, хоче з ним спілкуватись та проти позбавлення його батьківських прав, тому що батько їй майже щодня телефонує, дає гроші та подарунки. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання стану виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 по відношенню до дочки. ОСОБА_18 - ОСОБА_1 наполягала на невиконанні батьківських обов`язків ОСОБА_3 по відношенню до дочки, та вважала за доцільне позбавити його батьківських прав. ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що він має постійне місце роботи, не зловживає спиртними напоями та заперечив факти неналежного виконання ним батьківських обов`язків по відношенню до дочки, а також зазначив, що саме бабуся чинить перешкоди у його спілкуванні з дочкою. Він хоче, щоб ОСОБА_5 проживала разом з ним та просив не позбавляти його батьківських прав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який є сином позивача та братом померлої ОСОБА_6 , зокрема, показав суду, що ОСОБА_5 більшість займалися баба та дід, оскільки батьки працювали. У 2015 році відповідач вживав наркотичні засоби в гаражі батька свідка. Зі слів померлої ОСОБА_6 у їх сім`ї були фінансові проблеми. За дев`ять років відповідач не організував жодної поїздки, свята для дитини. Відповідач був разом з дитиною при обстрілах. З літа 2022 року ОСОБА_5 проживає з позивачем. Як позивач з дитиною були у м. Чернівці, відповідач не поцікавився чи дитина навчається, на зимових канікулах 2022-2023 року відповідач не знайшов часу, щоб зустрітися з нею, у нього немає часу і бажання. Відповідач призначає зустрічі дитині, а потім кудись зникає. Одного разу відповідач у коробці ОСОБА_5 взяв гроші і не повернув. Також, відповідач не допомагає фінансово. Після смерті матері дитини, відповідач телефонує дитині дуже рідко, бо в нього немає коштів, а тому він пише SMS ввечері (надсилає один раз в день). Зі слів позивача і дитини, після повернення з м. Чернівці, відповідач приходив до дитини приблизно раз у місяць, на День народження, на день Святого Миколая. Приносив подарунок дитині. Відповідач говорив ОСОБА_5 , що в нього є для неї новорічний подарунок, однак до цього часу його не приніс. На Новий рік свідок запрошував позивача і дитину до м. Києва, а відповідач не телефонував дитині, не цікавився, що з нею, хоча були повітряні тривоги. На продукти, одяг відповідач кошти не давав. Свідок приїхав до м. Чернігова 23 січня 2023 року і запропонував ОСОБА_5 відвезти її до батька, але відповідач сказав, що не може зустрітися з нею, бо йому потрібно йти в поліклініку. Відповідач має заборгованість по кредитам. Свідок зазначив, що вони хотіли оформити пенсію, однак ці кошти підуть на погашення заборгованості відповідача по кредитам, а не на дитину. Після того, як дитина стала проживати з позивачем, у відповідача не було спроб забрати дитину до себе. Свідок в м. Чернігові не проживає, більшість обставин його відомо зі слів позивача та дитини.

Свідок ОСОБА_11 суду, зокрема, показала, що коли загинула дочка позивача, остання була з ОСОБА_5 , вона нею опікувалася, потім вони виїхали з м. Чернігова. Після їх від`їзду відповідач не допомагав. Позивач просила відповідача відправити їм посилку, однак він довго її не надсилав, грошей не давав. Коли позивач повернулася до м. Чернігова, вона вийшла на роботу, а дитину влаштувала в табір, свідок її забирала. ОСОБА_5 казала, що відповідач декілька разів приходив у школу і на роботу до позивача. Можливо, декілька разів забирав до себе. Позивач не забороняла відповідачу забирати дитину, крім, коли була повітряна тривога. Грошима відповідач не допомагав. І одяг, і продукти харчування купувала позивач. Відповідач телефонує дочці, свідок особисто це чула. По телефону він не питав про навчання, допомогу не пропонував. Останній раз свідок чула, що відповідач запитував ОСОБА_5 , що вона їла. Під час повітряної тривоги відповідач ніколи не телефонує. На День народження відповідач приніс ОСОБА_5 гостинці та 1000 грн., вона купила хом`яка. На день Святого Миколая відповідач дав 200 грн. та солодощі, а позивач купила все те, що просила ОСОБА_5 . Свідок не бачить, щоб відповідач дуже цікавився дитиною. Маша чомусь боїться їхати до відповідача. Відповідачу ніхто перешкод не чинить та нічого не забороняє.

Свідок ОСОБА_19 , який є рідним братом позивача, у судовому засіданні, зокрема, показав, що коли постало питання, з ким буде проживати ОСОБА_5 після смерті матері, позивач захотіла, щоб опіка була оформлена на неї, оскільки відповідач не викликає довіри. Відповідач брав кредит на машину, ДВС стягувався борг. Коли ОСОБА_5 було 3 роки, разом їздили з позивачем у село. Відповідач вночі працював таксистом, потім після ночі спав, дитині уваги не приділяв. Одягала та годувала дитину позивач з чоловіком. За 10 років відповідач зводив дочку можливо лише в зоопарк. 07 березня 2022 року, після загибелі дочки позивача, свідок забрав позивача з дитиною до себе. Разом вони виїздили до м. Чернівці. За весь час відповідач не відправляв посилок, кошти не надсилав, все купувала позивач. Дитина ходить до школи, однак відповідач нічого їй не купує. Був зводив дитину у МакДональдс. Кілька разів відповідач дитину забирав, водив у піцерію. Відповідач казав дитині не дзвонити, а краще писати в Viber, щоб там спілкуватися, оскільки немає грошей. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, чекала, що на Новий рік та 8 березня відповідач її поздоровить, але він ніяк її не привітав. ОСОБА_5 говорила, що відповідач їй казав, як знайде роботу, то потім її забере. Зараз відповідач не купує продукти, навчанням дитини не займається. Перешкоди у спілкуванні та вихованні відповідачу не створювалися.

Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю відповідача, суду, зокрема, показала, що позивач хоче забрати дитину та оформити опікунство. Відповідач займався вихованням дитини, однак після початку війни його не допускають до дочки, в школі йому не дали забрати дитину, сказали, що бабуся заборонила. Відповідач телефонує дочці, хоче брати участь в її житті і вихованні, забрати до себе, але ОСОБА_5 каже, що бабуся плаче, тому з нею живе, дитиною маніпулюють. Відповідач ніколи дитину не ображав, однак останнім часом ОСОБА_5 боїться до нього підходити, бо їй сказали, що батько її забере і ти нас більше не побачиш. Свідок зазначила, що вони думали, що після смерті матері дитини, будуть всі разом виховувати ОСОБА_5 , однак після повернення позивача і дитини з м. Чернівці все змінилося. Зараз у ОСОБА_5 погіршилося навчання. Дочкою має займатися батько. Відповідач приходив до дитини і ОСОБА_5 йому сказала, що хоче бути як з ним, так і з бабусею, а потім почали виникати конфлікти. Відповідач каже, що не може травмувати дитину і силою її забирати до себе, бо в неї на очах загинула мати. Свідок і відповідач питали у позивача, що потрібно, однак весь цей час вона говорить, що нічого не потрібно, все є. На даний час відповідач сказав, що гроші давати позивачу він не буде. Відповідач зустрічався з дочкою, купував їй, що вона просила. На День народження приїхали до ОСОБА_5 , однак довелося вітати її на вулиці, їх з відповідачем не запросили. Відповідач працює, спиртними напоями не зловживає.

Свідок ОСОБА_14 , суду, зокрема, показав, що ОСОБА_5 - це єдине, що є у відповідача. Відповідач хвилюється за дитину, зустрічається з нею, телефонує. У розмові відповідача постійно присутня ОСОБА_5 . ОСОБА_5 , коли зустрічається з відповідачем, дуже задоволена. Можливо, просто наявний конфлікт між позивачем і відповідачем. Відповідач алкогольними чи наркотичними напоями не зловживає.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (стаття 155 Сімейного кодексу України).

Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести, і його слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Слід також зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в їх діях.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 листопада 2021 року в справі № 592/17972/19 та інших.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що у спорі про позбавлення батьківських прав позивачу необхідно довести, що це призведе до покращення життя дитини.

Суд враховує, що після смерті матері дитини пройшов незначний проміжок часу і вона за життя з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав не зверталася. На даний час відповідач є єдиним законним представником дитини, він бажає її виховувати, любить дитину, як і вона відповідача. Дитина хоче спілкуватися з батьком та проводити з ним час. Відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав і бажає приймати участь у вихованні дитини, хоче, щоб дитина проживала з ним та зазначає, що має можливість її утримувати.

Також, суд бере до уваги життєві обставини, які склалися в сім`ях сторін через бойові дії, які в свою чергу вплинули на взаємовідносини між ними та на виконання відповідачем своїх обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення дитини, висновок щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і саме винної поведінки відповідача та свідомого (злісного) нехтування ним своїми обов`язками не було встановлено.

Крім того, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача не призведе до покращення життя дитини та не буде відповідати якнайкращим її інтересам, у зв`язку з чим підстав для задоволення цієї вимоги позивача не знаходить.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем недостатньо виконуються батьківські обов`язки щодо виховання дочки, зокрема, після смерті матері дитини, а тому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Також, підстави, передбачені законом, для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код - 43649710.

Повний текст рішення складено 25.04.2023.

Суддя