Справа № 603/125/23
Провадження №2/603/70/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулися до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада), в якому просять визнати за ними право власності на 1/3 та 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно.

В обгрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що зазначене будинковолодіння належало колгоспному двору, до складу якого вони входили разом із ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадищина на 1/3 частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, до якого входять6 одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 35,5 кв. м, житловою площею 18,1 кв. м, літня кухня під літерою «Б», комора під літерою «В», стодола під літерою «Г», стайня під літерою «Д», ворота № 1, огорожа № 2. Вказану спадщину прийняла її донька ОСОБА_4 , оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом і вступила у фактичне управління спадковим майном. Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, яку прийняла позивач ОСОБА_2 , оскільки у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак ОСОБА_2 не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкуванню підлягає майно, яке належало колгоспному двору, у зв`язку із чим необхідно встановити частки, належні його членам.

Позивач ОСОБА_1 також змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на майно, яке мало статус колгоспного двору, оскільки у свідоцтві на право особистої власності на вищевказаний житловий будинок не зазначено його як співвласника будинку і не визначено його частку, у зв`язку з чим він не може зареєструвати право власності на частку у вказаному будинковолодінні.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник у судове засідання не з`явилися, проте представник позивачів разом із позовом подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглядати справу без їхньої участі, з обставинами, викладеними у позовній заяві, погоджуються.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено такі обставини.

Як убачається з архівної довідки про народження № Б-82/04-11 від 01.09.2022 року, виданої на підставі інформації з метричної книги про народження с. Високе та с. Коржова Монастириського району за 1880-1944 роки, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 7 від 09.08.2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 08.12.1953 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 28.11.2006 року, батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказано ОСОБА_11

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 одружилися 06.09.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 06.09.1997 року. Після одруження позивач змінила прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_13 ».

Згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 20.11.1988 року житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належав колгоспному двору, який складався з трьох членів, головою якого була ОСОБА_3 .

Згідно виписки № 223 від 14.06.2022 року з будинкової книги № 6, особовий рахунок № НОМЕР_4 , виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, у житловому будинку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали її онука ОСОБА_11 , 1958 р. н., та правнук ОСОБА_1 , 1985 р. н.

Згідно даних погосподарських книг с. Високе за 1986-1990 роки, особовий рахунок № НОМЕР_5 , за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_4 , спірне домоволодіння віднесено до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого станом на 01.01.1991 року зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , члени двору: онука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , правнук ОСОБА_1 , 1985 р. н.

Зі змісту довідки № 173, виданої 16.09.2022 року Комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 35,5 кв. м, житловою площею 18,1 кв. м, літня кухня під літерою «Б», комора під літерою «В», стодола під літерою «Г», стайня під літерою «Д», ворота № 1, огорожа № 2, що також підтверджується даними технічного паспорта, виготовленого 17.08.2022 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» (копія технічного паспорта додана до матеріалів справи).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим повторно 16.09.2022 року, актовий запис № 5.

Згідно довідки № 221 від 14.06.2022 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із нею були зареєстровані та проживали онука ОСОБА_11 , 1958 р. н., та правнук ОСОБА_1 , 1985 р. н.

Згідно довідки № 264 від 22.08.2022 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_4 , 1934 р. н., вступила у фактичне управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 10.06.2010 року, актовий запис № 11.

Згідно заповіту, посвідченого 27.05.2010 року секретарем виконавчого комітету Висоцької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 19, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , усе своє майно заповіла ОСОБА_2 .

Згідно відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 67/01-16 від 21.03.2023 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу № 192 за 2010 рік.

Як убачається з матеріалів вищевказаної спадкової справи, 10.08.2010 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася позивач ОСОБА_2 , якій 07.04.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що належали ОСОБА_4 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р 1 № 662175 від 15.10.2002 року.

Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 58/02-31 від 14.03.2023 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з належністю вказаного будинковолодіння до майна колишнього колгоспного двору та необхідністю визначення часток, які належали його членам.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК Української РСР (1963 року).

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР (1963 року).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У силу ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як убачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 13 постанови № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила ст. 563 ЦК Української РСР (1963 року) про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов висновку, що позов є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до колишнього колгоспного двору, до складу якого входили позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , їм належало по 1/3 частині вказаного будинковолодіння. Після смерті ОСОБА_3 належну їй частку у майні колгоспного двору успадкувала її донька ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, - відсутні.

Окрім того, невизначеність часток позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на вказане будинковолодіння, належних їм як членам колишнього колгоспного двору, перешкоджає державній реєстрації їх майнових прав.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити та визнати за ними право власності на 1/3 частину та 2/3 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями відповідно.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 524, 529, 549, 563 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 35,5 кв. м, житловою площею 18,1 кв. м, літня кухня під літерою «Б», комора під літерою «В», стодола під літерою «Г», стайня під літерою «Д», ворота № 1, огорожа № 2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 (дві треті) частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 35,5 кв. м, житловою площею 18,1 кв. м, літня кухня під літерою «Б», комора під літерою «В», стодола під літерою «Г», стайня під літерою «Д», ворота № 1, огорожа № 2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скапргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцій скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Позивач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: Монастириська міська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, 48301, .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова