КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/6383/22 Головуючий у суді І інстанції Цукуров В.П.
Провадження № 22-ц/824/4929/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

2 листопада 2022 року до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Крикунова О.В. про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 починаючи із 5 травня 2022 року перебуває на військовій службі по мобілізації у Збройних Силах України (далі - ЗСУ).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року клопотання представника відповідача задоволено та зупинено провадження у даній справі до закінчення воєнного стану або закінчення підстав, які стали підставою для зупинення провадження.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року відповідач був мобілізований до ЗСУ і наразі приймає участь у бойових діях, а тому на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду наявний обов`язок зупинити провадження у справі, який не залежить від наявності у відповідача представника, а також від наявності у провадженні суду іншої справи за участю тих же сторін.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач в особі представника - адвоката Любченко Н.Ю. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що зупиняючи провадження у справі про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідач приймає участь у справі через свого представника - адвоката Крикунова О.В., з яким договір про надання правової допомоги уклав 1 вересня 2022 року, тобто під час його перебування на військовій службі по мобілізації, та який в повному обсязі скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, подав відзив на позовну заяву, а тому в суду не було перешкод для розгляду справи протягом розумного строку та ухвалення судового рішення по суті спору. Отже, у даному випадку відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ, що зумовлює неможливістю ефективного використання ним своїх процесуальних прав, за наявності професійного представника відповідача та поданих процесуальних документів і доказів у справі. Крім того, відповідач зловживає процесуальними правами та штучно затягує строки розгляду справи, оскільки з 16 вересня 2022 року у провадженні судів перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунки боржника та стягнення заборгованості зі сплати аліментів, в якій питання про зупинення провадження у зв`язку з перебуванням останнього на військовій службі по мобілізації не виникало, на відмінну від даної справи, у вирішенні якої відповідач не зацікавлений.

Відзиввідповідача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що починаючи з 12 вересня 2022 року на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів.

Як свідчать матеріали справи і не заперечувалось сторонами, на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року відповідач був мобілізований до ЗСУ та з 5 травня 2022 року походить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 (а.с. 66, 87, 88).

Суд першої інстанції вважав, що вказані обставини є належними і достатніми підставами для зупинення провадження у справі згідно із пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, незалежно від наявності у відповідача представника, а також від наявності у провадженні суду іншої справи за участю тих же сторін.

Проте колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

За змістом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У такому випадку провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 253 ЦПК України).

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

ЄСПЛзауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

ЄСПЛзауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення провадження у справі повинно сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України 7 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 1 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_2 від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 2 листопада 2022 року до суду першої інстанції від ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Крикунов О.В., надійшло клопотання про зупинення провадження, яке мотивовано тим, що відповідач на даний час перебуває на військовій службі у ЗСУ (а.с. 65).

На підтвердження проходження військової служби надано довідку військової частини НОМЕР_1 № 3895 від 1 листопада 2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації з 5 травня 2022 року по теперішній час (а.с. 66).

Крім того, під час розгляду справи представник відповідача - адвокат Крикунов О.В. долучив до матеріалів справи копії військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 6 березня 2008 року та витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 53 від 5 травня 2022 року (а.с. 86-88).

У військовому квитку відповідача зазначено, що ОСОБА_2 у період з 25 лютого 2022 року по 4 травня 2022 року перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , а з 5 травня 2022 року - у військовій частині НОМЕР_1 .

У витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 53 від 5 травня 2022 року вказано, що солдата ОСОБА_2 - стрільця-снайпера штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону, ВОС - НОМЕР_5, з 5 травня 2022 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Вважати таким, що з 5 травня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Зупиняючи провадження у даній справі до закінчення воєнного стану або закінчення підстав, які стали підставою для такого зупинення, суд першої інстанції не врахував, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, тоді як надані представником відповідача письмові докази не містять інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військової частини, в якій ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, тобто довідка військової частини НОМЕР_1 № 3895 від 1 листопада 2022 року, копії військового квитка серії НОМЕР_3 від 6 березня 2008 року та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 53 від 5 травня 2022 року не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про зупинення провадження у справі лише з тих підстав, що відповідач був мобілізований і перебуває на військовій службі у складі ЗСУ, без надання належних і достатніх доказів того, що військова частина, в якій він проходить таку службу (інше утворене відповідно до закону військове формування), переведена на воєнний стан та/або залучена до проведення антитерористичної операції (бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації).

Аналогічний висновок наведеного в судових рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22) та від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17 (провадження № 61-17764св21).

Колегія суддів зауважує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Отже, суд, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав визначених статтею 251 ЦПК України, не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а повинен дотриматися розумності тривалості судового провадження.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Проаналізувавши доцільність та ймовірні наслідки зупинення провадження у малозначній справі, з урахуванням введення воєнного стану в Україні, відсутністю можливості встановлення конкретної дати його завершення, колегія суддів у контексті обставин справи про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та наявних у ній процесуальних документів відмічає, що проходження ОСОБА_2 військової служби не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки він скористався процесуальним правом на подання відзиву на позову заяву ОСОБА_1 , а також подав заяву про застосування спеціального строку позовної давності та інші заяви та клопотання, які вважав за необхідне подати під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, у ОСОБА_2 є адвокат Крикунов О.В., який вже здійснював і може відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України здійснювати від його імені його процесуальні права та обов`язки у справі.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов необґрунтованого висновку про задоволення клопотання сторони представника відповідача про зупинення провадження у справі в зв`язку з тим, що відповідач на час розгляду справи мобілізований до ЗСУ і походить військову службу.

Склад учасників процесу, подані ними докази, підстави заявленого позову і відзиву на нього, дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому доводи представника відповідача не свідчили про безумовний обов`язок суду першої інстанції зупинити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, чим може бути порушено право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року).

ЄСПЛ також наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції з порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо зупинення провадження у справі є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року скасувати, справу № 357/6383/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко