Номер провадження: 22-ц/813/5083/23
Справа № 500/9206/18
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді: Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Пузанової Л.В.,

секретар: Хухров С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року під головуванням судді Смокіної Г.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Первинна профспілкова ВПС «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про скасування розпорядження про притягнення до матеріальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що працює механізатором (докером-механізатором) КБ на НРР 2 класу ВПК-2 у Державному підприємстві Ізмаїльський морський торговельний порт. Просив визнати незаконним та скасувати розпорядження про притягнення його до матеріальної відповідальності та зобов`язати ДП «ІЗМ МТП» повернути незаконно стягнуту частину заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженням Державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт (далі ДП «ІЗМ МТП») від 07.09.2018 року № 19 за спричинену шкоду підприємству під час розвантажувальних робіт з нього як з особи, яка виконувала обов`язки під час керування краном №38 12 липня 2018 року та пошкодила скобу лісової стойки вагона № 56250261, стягнуто 1657,61 грн. Вважає розпорядження незаконним, оскільки його вина у пошкодженні вагона не підтверджена, він виконував свою роботу згідно з інструкцією з охорони праці № 4 (машиніст крана), і зіткнень грейфера з бортом вагона не відбувалося. Зазначав, що ці вагони є власністю Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця»).

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження ДП «ІЗМ МТП» від 07.09.2018 року № 19 про притягнення його до матеріальної відповідальності;

- зобов`язати ДП «ІЗМ МТП» повернути незаконно стягнуту частину заробітної плати у сумі 1627,61 грн;

- вирішити питання розподілу судових витрат, а саме стягнути на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року позов задоволено. Вирішено:

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт №19 від 07.09.2018 року про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Державне підприємство Ізмаїльський морський торговельний порт повернути ОСОБА_1 незаконно стягнуту частину заробітної плати у сумі 1627,61 грн.

Стягнути з Державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів зазначає, що згідно вимог ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків, що було доведено належними доказами в даній справі.

Скаржник зазначає, що наявні умови настання матеріальної відповідальності працівника це пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною поведінкою працівника і шкодою, яка настала.

Відповідно до оскарженого розпорядження позивач під час розвантажувальних робіт здійснив пошкодження вагону №56250261. Рапорт стивідора змінного від 12.07.2018 року щодо пошкодження вагону, Акт форми ВУ-25М №448 від 12.07.2018 року, Акт форми ГУ-23 №3013 від 12.07.2018 року, на думку скаржника, детально розкривають винні дії позивача. Суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим доказам, наданим відповідачем в ході розгляду справи.

На користь третьої особи сплачено вартість ремонту вагону в сумі 1627,61 грн., що підтверджено рахунком та платіжним дорученням на вказану суму.

Таким чином, вимоги законодавства про працю щодо відповідальності працівника в межах середньомісячного заробітку дотримано. Вважає, що підстав для звернення підприємства із позовом до суду в порядку регресу відсутні. Посадові особи, з вини яких заподіяно шкоду несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Просить суд звернути увагу на те, що підставою для настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана матеріальна шкода. Аналогічна правова позиція викоалена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №522/4619/16-ц.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В ході апеляційного розгляду учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання сповіщені належним чином.

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Державне підприємство Ізмаїльський морський торговельний порт подало заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Так, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків (стаття 130 КЗпП України).

Згідно зі статтею 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

За статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у визначених випадках.

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству врегульовано нормами КЗпП України.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 жовтня 2018 року у справі № 199/6426/15-ц (провадження № 61-14201св18),від 11 грудня 2019 року у справі № 463/4040/15-ц (провадження№ 61-23441св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 489/1902/18 (провадження № 61-282св19).

Згідно зі статтею 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

В оспорюваному розпорядженні ДП«ІЗМ МТП`від 07.09.2018№ 19 (далі-розпорядження №19) зазначено: при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт під час керування краном №38 12.07.2018 року механізатор (докер-механізатор) КБ на НРР 2 класу ВПК-2 ОСОБА_1 здійснив пошкодження скоби лісної стойки вагону №56250251, що підтверджується актами станції Ізмаїл від 12.07.2018 року ГУ-23 та ВУ-25М. ДП «ІЗМ МТП» було отримано рахунок від ПАТ «Українська залізниця» від 31.07.2018 року № А129 на відшкодування витрат на ремонт пошкодженого вагону, подавання вагону та забирання вагону №56250251 на суму 1627,61 грн.; 27.08.2018 року ДП «ІЗМ МТП» сплатило даний рахунок, а отже понесло шкоду, заподіяну винними протиправними діями ОСОБА_1 . На цій підставі зобов`язано головного бухгалтера утримати із заробітної плати механізатора (докера-механізатора) КБ на НРР 2 класу ВПК-2 ОСОБА_1 пряму шкоду, завдану підприємству у зв`язку з пошкодженням вагону №56250251 у розмірі 1627,61 грн., але не більше середньомісячного заробітку (а.с.9).

На підтвердження розпорядження №19 суду надано копію рапорту стивідора ОСОБА_2 від 12.07.2018 року, згідно якого в результаті огляду вагону №56250251 після вивантаження окатиша Грековатого крановщиком ОСОБА_1 виявлено відсутність обірваної лісної скоби. На цій підставі були складені акти (а.с.22).

Згідно акту №448 форми ВУ-25М про пошкодження вагона №56250251 від 12.07.2018 року, складеного представниками вагонного депо та представника ДП «ІЗМ МТП», при грейферному вивантаженні з вини працівників "ІЗМ МТП" пошкоджений вагон. Вартість відновлення скоби лісної стойки в пошкодженому вагоні 1111,92 грн. (а.с.24).

Згідно акту загальної форми №3013, складеного 12.07.2018 року в присутності комерційних агентів, оглядача вагонів та стивідора, при огляді вагону №56250251 на шляху №26 після закінчення вивантаження окатиша ОСОБА_3 на 22 причалі в 11.26 год. виявлено пошкодження скоби лісної стойки «свіжого» походження. Вивантаження проводилась з 8.00 до 8.35 год. краном №38 (а.с.25).

Згідно платіжного доручення №2702 від 27.08.2018 року ДП «ІЗМ МТП» оплачено рахунок ПАТ «Українська залізниця» на відшкодування витрат на ремонт пошкодженого вагона в сумі 1627,61 грн. (а.с.31-32).

Таким чином, з наданих відповідачем доказів вбачається наявність пошкоджень вагона після його розвантаження ОСОБА_1 , однак це не доводить вину останнього у заподіянні зазначеної в актах шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та заподіяною шкодою. Жодним належним та допустимим доказом не доведено час та походження пошкодження скоби на вагоні, а також його утворення в період роботи ОСОБА_1 по вивантаженню окатиша та саме внаслідок порушення або неналежного виконання останнім своїх трудових обов`язків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновків, що матеріалами справи не доведена наявність усіх взаємодоповнюючих підстав, які необхідні для притягнення працівника до відповідальності. Матеріали справи не містять доказів порушення трудових обов`язків позивачем; не доведено, у чому саме полягають винні дії позивача, а отже, правових підстав для утримання коштів із заробітної плати працівника немає.

Одночасно суд вказав, що відповідач не спростував тверджень позивача в тій частині, що ОСОБА_1 заступив на зміну, отримав наряд-завдання на вивантаження окатиша, за весь час роботи на крані виконував вимоги інструкції з охорони праці № 4 (машиніст крана). Відхилення стріли і канатів не допускав. Грейфером борту не торкався.

Оскільки з позову вбачається, що ДП «ІЗМ МТП» на ОСОБА_1 покладено відповідальність за шкоду, завдану підприємству, в якому позивач працює, отже останній має нести, у разі доведення, відповідальність за шкоду, завдану при виконанні трудових обов`язків тільки у разі, якщо шкода заподіянавнаслідок порушення покладених на працівника трудових обов`язків (стаття 130 КЗпП України).

З наявних у справі доказів вбачається виявлення пошкодження 12.07.2018 року після розвантаження вагону №56250251 краном №38 під керуванням ОСОБА_1 . Разом з тим, належними і допустимими доказами не доведено "поза розумним сумнівом" час та механізм утворення пошкодження вагону внаслідок дій позивача та склад правопорушення в діях останнього. Згідно вимог ст. 138 КЗпП України роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу, для покладення на працівника матеріальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не надано доказів того, що саме внаслідок неналежного виконання своїх трудових обов`язків винними діями ОСОБА_1 підприємству завдано матеріальну шкоду, що, у свою чергу, виключає відповідальність працівника, передбачену статтею 130 КЗпП України, а отже, і покладення на ОСОБА_1 відповідальності, передбаченої статтями 132, 136 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного задоволення позову ОСОБА_1 без встановлення порушення його прав, судовою колегією до уваги не приймаються, як такі, що позбавлені правового обгрунтування та суперечать сукупності наявних у матеріалах справи доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як законне і обгрунтоване - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт ,- залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24.04.2023 року.

Головуючий-суддя П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

Л.В.Пузанова