П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року м. Київ

Справа № 752/13937/22

Провадження: № 22-ц/824/6051/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Плахотнюк К. Г.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа Банк», Акціонерне товариство «Універсал Банк», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи ОСОБА_2 ,

у с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи - ОСОБА_2 , заінтересовані особи: АТ «Альфа Банк», АТ «Універсал Банк».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року подану заяву залишено без руху.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 рокузаяву ОСОБА_1 повернуто, у зв`язку із не усуненням недоліків заяви, що стали підставою для залишення її без руху.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що йому не було зрозуміло з яких підстав суд залишив його заяву без руху, оскільки процесуальним законодавством не передбачено залишення без руху заяв, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження. При цьому, визначені в ухвалі недоліки було усунуто, а висновок суду про відсутність обґрунтування вимог заяви є помилковим, оскільки, як перша заява, так і заява на усунення недоліків, на думку заявника, містять належне обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити відповідну інформацію. Також відмітив, що суд першої інстанції своїми діями порушив строк розгляду заяви, передбачений законодавством.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилом частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 у порушення вимог п.п.4, 5 ч.1 ст. 348 ЦПК України не викладено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо ОСОБА_2 , із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено, не зазначено обсяги інформації, яка містить банківську таємницю, щодо ОСОБА_2 та мету її використання, про що було зазначено в ухвалі про залишення заяви без руху.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV цього Кодексу.

Заява за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5, ч. 3, ст. 175 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо юридичної або фізичної особи, має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, при залишенні позову без руху, позивачу надається десять днів для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається з поданої ОСОБА_1 заяви, 18 жовтня 2019 року, 09 грудня 2019 року, 04 березня 2020 року заявник помилково переказав невідомій особі грошові кошти. В подальшому з`ясувалось, що карткові рахунки належать ОСОБА_2 . У зв`язку із вказаною обставиною, ОСОБА_1 звертався із позовом про стягнення коштів із ОСОБА_2 , в задоволенні якого було відмовлено з підстав недоведеності перерахунку коштів саме на карткові рахунки відповідача.

З викладеного вбачається, що при зверненні до суду із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, ОСОБА_1 надав всю наявну у нього інформацію, а саме: номери карткових рахунків особи, за якими ним були перераховані кошти, та зазначив особу, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці. Вказав, що запитувана інформація необхідна йому, як доказ на підтвердження помилкового перерахунку коштів на користь ОСОБА_2 .

Колегія суддів зауважує, що належність обґрунтування вимог заявника не може бути підставою для повернення заяви, а має бути враховано при розгляді заяви по суті, тому суд першої інстанції, повертаючи заяву, припустився надмірного формалізму, що позбавило ОСОБА_1 права доступу до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

УхвалуГолосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова