Справа № 462/1230/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-Банк», за участі третьої особи, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, внаслідок невиконання умов кредитування. Повідомив суд, що виконавчий напис було вчинено не у встановленому законом порядку, - вказана сума не є безспірною, позивача також не було повідомлено про наміри банку звернутися до нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 03 лютого 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за №21844, а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2023 року, було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання.

Представником відповідача було подано до суду заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сума в розмірі 10 000грн., є надмірною та не узгоджується зі складністю цивільної справи.

На адресу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, надіслано копію позовної заяви разом з додатками та ухвалу про відкриття провадження, однак, як вбачається з наказу Міністерства юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я ОСОБА_2 ,- анульовано.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04 січня 2019 року, між сторонами укладено кредитний договір №А459СТ7.

03 лютого 2021 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчинено виконавчий напис №21844, про стягнення заборгованості в розмірі 29 111,91 грн.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5,нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Також, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, та підлягають до задоволення, оскільки як було встановлено під час розгляду та відповідачем не надано доказів зворотного, відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення виконавчого напису в установленому законом порядку.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, суд приходить до переконання, що витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., є надмірними та не узгоджуються зі складністю цивільної справи, оскільки така є малозначною. Позовна заява, на переконання суду, не залежить від професійного досвіду виконавця, та є шаблонною, оскільки складається в основному з цитування положень чинного законодавства.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, в розмірі 1000 грн., які є сумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а також тому, що їх стягнення з відповідача не становить надмірний тягар та не суперечить принципу розподілу витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі №910/15944/17 від 24.01.2019 року.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 21844 від 03 лютого 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Стягнути з акціонерного товариства «Акцент-Банк» // на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 / витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 /одна тисяча/ гривень.

Стягнути з акціонерного товариства «Акцент-Банк» // на користь держави судовий збір в розмірі 1073/ одна тисяча сімдесят три/ гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш