ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2023 року м. Кропивницький

справа № 401/552/20

провадження № 22-ц/4809/385/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Гармаш Т.І. від 21 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, -

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 29 березня 2019 року він уклав угоду з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, на підставі якої він отримав картку «Моментальна готівка» з кредитними коштами в розмірі 27 000 грн.

Позивач вказав, що він виявив, що з його карткового рахунку утримуються за рахунок кредитних коштів суми оплати за розрахунково-касове обслуговування кредитної картки. Він направляв банку претензію з вимогою провести норми угоди відповідно до вимог законодавства України та повернути незаконно стягнуті грошові кошти на його картковий рахунок, однак банк претензію проігнорував.

Вважає, що встановлення плати за розрахунково-касове обслуговування картки здійснено незаконно, оскільки ці умови договору є несправедливими та незаконними.

Посилаючись на ці обставини, позивач, з урахуванням поданих уточнень, просив визнати несправедливим та недійсним з моменту укладання умову кредитного договору від 29.03.2019 року № 631141029 в частині його обов`язку сплачувати щомісячно комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості та стягнути з відповідача на його користь переплачені ним грошові кошти у розмірі понад 11347 грн. 94 коп.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Суд зобов`язав Акціонерне товариство «Альфа-Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 29.03.2019 року № 631141029 без врахування плати за розрахунково-касове обслуговування кредитної картки та повернути безпідставно стягнуті кошти на картковий рахунок позивача, відкритий в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», з огляду на нікчемність умови цього договору щодо сплати щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту.

В решті позовних вимог суд відмовив.

Вирішив питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі АТ «СЕНС БАНК», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що загальними зборами акціонерів АТ «Альфа - Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа - Банк» на АТ «СЕНС БАНК». АТ «СЕНС БАНК» зазначає, що жодних зауважень чи застережень у позивача на момент укладання та підписання договору не було. Умови кредиту в частині сплати комісії повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2019 на підставі акцепту Акціонерним товариством «Альфа-Банк» оферти ОСОБА_1 на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії вчинено договір кредиту, за яким згідно паспорту споживчого кредиту банк відкрив позивачу кредитну лінію максимальною сумою 200 000 грн. за тарифом «Максимум готівка» зі сплатою 20% річних строком на 12 місяців з можливістю пролонгації дії кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Договору. Згідно Тарифів, на видачу та обслуговування картки « Максимум готівка» для фізичних осіб, які є невід`ємною частиною, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування, комісійна винагорода за обслуговування кредиту (щомісячно при наявності заборгованості від 20 грн. і більше на кінець розрахункового періоду) складає 3,5% від суми кредиту.

Сторони погодили, що позичальник перед укладенням угоди ознайомлений з усією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту, з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами Національного банку України. (а.с. 107-116)

З виписки по рахунку за кредитною картою вбачається, що з ОСОБА_1 стягувалась плата за розрахунково-касове обслуговування щомісячно (а.с. 174-177).

Відповідно до пункту 1 Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 631141029, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.03.2019 р. і Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 631141029, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.03.2019 р., що укладені між сторонами - під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з розрахунково - касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода за обслуговування кредиту, що становить 50 грн. (а.с. 124).

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність умови договору щодо сплати щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту, та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок кредитних зобов`язань і повернути безпідставно стягнуті кошти позивачу.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду про те, що що умова кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемною, з огляду на таке.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, ґрунтуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

З огляду на вказане умова договору №631141029 від 29 березня 2019 року щодо нарахування та оплати комісії за обслуговування кредиту відповідає вимогам закону, чинному на день укладення кредитного договору.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що умова кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемною, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги судовий збір підлягає компенсації йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів відмовити.

Судовий збір сплачений Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» за подання апеляційної скарги в сумі 1488 грн 60 коп компенсувати за рахунок держави,встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський