Дата документу 11.07.2023 Справа № 337/3210/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3210/22
Провадження №22-ц/807/1016/23
Головуючий в 1-й інстанції Новікова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 20 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 131865,70 грн. у виконавчому провадженні ВП 48402934 призначених на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 131865,70 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач є опікуном неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується розпорядженням №602 р від 20.12.2021 р. Біологічним батьком ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 . За рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 р. з відповідача на користь ОСОБА_4 (матері ОСОБА_3 ) було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 600 грн., щомісяця, починаючи з 27.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 р. у справі ЄУН334/1722/19 пр. №2/337/1436/2019 було змінено розмір та спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 змінено розмір стягнення аліментів, які були стягнуті за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 р. у справі №2/337/1436/2019р. та в подальшому стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2019 р. (цивільна справа № 334/1717/19). Відповідач протягом всього часу стягнення аліментів їх не сплачував, має велику заборгованість з аліментів. Виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів було відкрито у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Внаслідок несплати відповідачем аліментів, утворилася заборгованість з 27 січня 2011 року по 08.08.2022 року в розмірі 131865 грн.70 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам ВП 48402934. Позивач вважає, що за рішенням суду з відповідача має бути стягнута сума заборгованості за аліментами - 131865,70 грн. на користь неповнолітньої ОСОБА_3 , 2010 року народження, оскільки виконавче провадження ВП № 48402934 закінчене 06.01.2022 р. у зв`язку зі смертю стягувача. При цьому питання стягнення заборгованості з відповідача не вирішене. Крім суми заборгованості за аліментами з відповідача належить стягнути також неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів у розмірі 131865,70 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2023 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (рнокпп НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп НОМЕР_2 ), неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 131865,70 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивач позбавлений права звернутися до державної виконавчої служби з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, а державний виконавець не вправі вчиняти будь які дії у закінченому ВП.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 р. у справі №2-631/11 з відповідача на користь ОСОБА_4 (матері ОСОБА_3 ) було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 27.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 р. у справі ЄУН 334/1722/19 пр. №2/337/1436/2019 було змінено розмір та спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 . Суд вирішив: змінити розмір стягнення аліментів, які були стягнуті за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 р. та в подальшому стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

16.10.2019 рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_2 був позбавлений батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 20.12.2021 була встановлена опіка над малолітньою ОСОБА_3 та призначено ОСОБА_1 - позивача у справі її опікуном.

Згідно довідки-розрахунку ВП 48402934 існує заборгованість за виконавчим листом № 2-631/11 від 15.12.2011 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка станом на 08.08.2022 р. становить 131865,70 грн.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати аліментів та спростування твердження позивача щодо наявної заборгованості.

Перевіривши надані суду розрахунки, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 131865,70 грн. Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати аліментів в сумі 131865,70 грн. не підлягає задоволенню, оскільки цей борг виник у відповідача під час примусового виконання рішення суду зі сплати аліментів, він нарахований державним виконавцем та має стягуватись державним виконавцем в межах виконавчого провадження. Позивач, як опікун дитини не позбавлений права звернутися з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи часткове оскарження рішення суду, колегія суддів апеляційного суду перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по аліментам.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 р. у справі №2-631/11 з відповідача на користь ОСОБА_4 (матері ОСОБА_3 ) було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 27.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 р. у справі ЄУН 334/1722/19 пр. №2/337/1436/2019 було змінено розмір та спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 . Суд вирішив: змінити розмір стягнення аліментів, які були стягнуті за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 р. та в подальшому стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Відповідно до вказаної норми визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно довідки-розрахунку ВП 48402934 існує заборгованість за виконавчим листом № 2-631/11 від 15.12.2011 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка станом на 08.08.2022 р. становить 131865,70 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами, дійшов правильного висновку, що за відсутності спору щодо розміру заборгованості за аліментами, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, тому правових підстав для застосування статті 194 СК України і додаткового стягнення з відповідача заборгованості за аліментами, що виникла під час примусового виконання рішення суду, у суду першої інстанції не було.

Відповідно до ч.1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років.

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 20.12.2021 була встановлена опіка над малолітньою ОСОБА_3 та призначено ОСОБА_1 - позивача у справі її опікуном.

Згідно ч.2 ст. 247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати.

Відповідно до ч.4 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Враховуючи викладене, позивач у справі, як опікун малолітньої не позбавлений права ставити питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, за яким стягувалися аліменти на малолітню, і відповідно була нарахована заборгованість, яку просив стягнути позивач за рішенням суду у цій справі. За наявності підстав, позивач має право на оскарження дій державного виконавця, щодо закінчення виконавчого провадження, враховуючи, що таким чином, зокрема припинилося нарахування та отримання дитиною аліментів, призначених за судовим рішенням.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 14 липня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О. З. Поляков