Справа № 932/2026/21
Провадження № 2/932/552/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участі секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

представника відповідача - адвоката Кушнірук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлсон», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлсон», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якій позивач просила суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку, яка складає 24 184,71 грн., та суму моральної шкоди, яка складає 24 184,71 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що 18.07.2019 у м. Дніпро відбулось ДТП за участю автобуса марки «Рута» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ПВСП СТО «Карлсон», під керуванням водія ОСОБА_2 та пішоходом ОСОБА_1 . В результаті ДТП, пішохід отримала тілесні ушкодженням.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2020 (справа №932/13277/19) ОСОБА_2 визнано винним у вказаному ДТП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом.

З огляду на те, що позивачу, у результаті ДТП було спричинено тілесні ушкодження у зв`язку з чим вона вимушена була проходити лікування та нести витрати, остання вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем було надано відзив та доповнення до відзиву, доводи викладені в яких зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, відповідачем зазначено, що цивільно-права відповідальність власника транспортного засобу «Рута» державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», у зв`язку з чим саме на останнього покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди спричиненої третім особам, у результаті страхового випадку, в межах ліміту відповідальності. Крім того, зазначено, що ОСОБА_2 було надано донькам позивача суму у розмірі 17 500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених у зв`язку з лікуванням.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 18.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України.

На виконання вимог ухвали позивачем було надано квитанцію та екземпляр позовної заяви.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 05.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено про підтримання заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до копії вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2020 (справа №932/13277/19), ОСОБА_2 визнано винним у ДТП, яке мало місце 18.07.2019 у м. Дніпро за участю автобуса марки «Рута» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ПВСП СТО «Карлсон», під керуванням водія ОСОБА_2 та пішоходом ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автобус марки «Рута» державний номерний знак НОМЕР_1 належить ПВСП СТО «КАРЛСОН».

Відповідно до копії Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.04.2019 №АМ/9837897, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Рута» державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Страхова сума на одного потерпілого. За шкоду заподіяному життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн. Строк дії договору з 16.04.2019 по 15.10.2019.

Згідно з копією листа начальника управління по роботі з рекламаціями Департаменту врегулювання збитків та контролю аутсорсингу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Огієнка О. від 03.06.2022 за вих.№09-02-17/, станом на 03.0.2022 потерпіла за страховим випадком, який мав місце 18.07.2019, до страхової, з вимогою про відшкодування шкоди, не зверталась.

Відповідно до копії чеків наданих позивачем, сума витрат на придбання лікарських засобів становить 24 184,71 грн.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до статті 1191 ЦК України.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 вказаного Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ч.ч.1-2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 14.12.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №147/66/17, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

З огляду на те, що спричинена (заявлена) позивачу, в результаті ДТП, матеріальна шкода не перевищує визначений страховим полісом (Договором) ліміт відповідальності та виходячи з відсутності доказів щодо не виникнення у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування, відшкодування не може бути проведено за рахунок відповідача.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Тобто, виходячи з вищезазначеного вбачається, що компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку за наявності факту її спричинення (право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства).

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до правового висновку, до якого дійшла колегія суддів ВС/ВП у постанові від 14.12.2021 прийнятій за результатами розгляду справи № 147/66/17, страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на те, що позивач просить стягнути моральну шкоду розмір якої не перевищує визначений страховим полісом (Договором) ліміт відповідальності і враховуючи те, що вона стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої (згідно зі ст.23 ЗУ № 1961-IV), відшкодування не може бути проведено за рахунок відповідача.

Крім того, суд зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано розміру моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлсон», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участі в судовому засіданні - протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ