ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3532/23 Справа № 208/8722/21 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі-МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 27 жовтня 2017 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, по вулиці Космічна, в районі електроопори №38/83 в м.Дніпро, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» н/з НОМЕР_1 , не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 407» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілю завдані ушкодження, а його власнику завдані матеріальні збитки. Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року (справа №208/6651/17 ) ОСОБА_1 визнано винним в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована. Потерпіла особа звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та розмір здійсненої ними регламентної виплати становить 95 820,55 грн., а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 шкоду в порядку регресу у розмірі 98 019,59 грн та судовий збір.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року в задоволенні позовних вимог МТСБУ відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, МТСБУ звернулися з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що в матеріалах справи наявні докази, що оцінювач (експерт) ОСОБА_3 має відповідну кваліфікацію та право на здійснення оцінки майна. Вказували, що договір між суб`єктом оціночної діяльності та МТСБУ не стосується предмету доказування, а є лише супутнім документом. Як доказ вартості матеріального збитку, спричиненого потерпілій особі, ними надано Звіт №53/11/17 від 11 грудня 2017 року. Зазначали, що присутність ОСОБА_1 під час проведення технічного огляду є необов`язковим, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Вказували, що платіжне доручення №1014841 від 18 грудня 2018 року містить технічну описку в прізвищі отримувача. Зазначали, що неприйняття доказів, що долучені до позовної заяви судом, як таких, що є недопустимими, безпідставне, оскільки ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року про відкриття провадження встановлено, що підстави для залишення позовної заяви без руху відсутні та позовна заява відповідає вимогам ст.185-186 ЦПК України. (а.с.77-80).

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 98 019,59 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду- скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає, з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27 жовтня 2017 року, приблизно о 09 годині 10 хвилин, по вулиці Космічна, в районі електроопори №38/83 в м.Дніпро, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» н/з НОМЕР_1 , не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 407» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. (а.с.5).

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.10).

25 жовтня 2017 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 був укладений поліс №АК/9449746 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким ОСОБА_2 застрахував автомобіль «Peugeot 407» н/з НОМЕР_2 , на суму 100 000 грн (а.с.9).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу №53/11/17 від 11 грудня 2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу замінних деталей транспортного засобу «Peugeot 407» н/з НОМЕР_2 становить 144 820,55 грн (а.с.11-28).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25 жовтня 2017, власником автомобіля «Peugeot 407» н/з НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 07 листопада 2017 року, ОСОБА_4 повідомила МТСБУ, що 27 жовтня 2017 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, по вулиці Космічна, в районі електроопори №38/83 в м. Дніпро, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» н/з НОМЕР_1 , не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 407» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого завдані матеріальні збитки. ОСОБА_4 також надала МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування. (а.с.6-7, 31).

В матеріалах справи міститься розрахунок вартості КТЗ марки «Peugeot 407» н/з НОМЕР_2 після ДТП та розміру регламентної виплати. Згідно даного розрахунку розмір регламентної виплати становить 95 820,55 грн (а.с.29).

Відповідно до наказу МТСБУ від 17 грудня 2018 року № 11591, довідки №1 від 07 грудня 2018 року, акту надання послуг №AO1805 від 28 грудня 2018 року, рахунку на оплату №AO1805 від 28 грудня 2018 року, платіжного доручення № 1014841 від 18 грудня 2018 року ОСОБА_4 позивачем МТСБУ виплачені кошти виплата по справі №45796 в розмірі 95 820,55 грн (а.с.34-38).

Відповідно до акту надання послуг №AO1054 від 28 грудня 2018 року, рахунку №AO1805 від 28 грудня 2018 року та платіжного доручення №309603 від 16 січня 2019 року Аудатекс Україна ТОВ позивачем МТСБУ виплачені кошти по оплаті послуг по справі №45796 в розмірі 1 499,04 грн (а.с.36-38).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості. В позовній заяві відсутні відомості щодо витрат, понесених позивачем, окрім суми у розмірі 95 820,55 грн. Позивач не обґрунтовує розмір суми стягнення, яку він просить стягнути з відповідача. В позовній заяві МТСБУ копії письмових документів жодним чином не завірені, тобто є недопустимими доказами.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 21.1 статті 21 Закону встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При цьому, пунктом 21.4 статті 21 Закону встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Згідно абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Регламентація поведінки та порядок дій особи, яка стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, дії МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, а також порядок прийняття рішення про здійснення регламентної виплати та порядок її виплати передбачені статтями 33-36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (пункт 33.1.4. статті 33 Закону).

Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (пункт 34.1 статті 34 Закону).

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (пункт 34.2 статті 34 Закону).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (пункт 34.4 статті 34 Закону).

У відповідності до вимог статті 36 Закону у разі визнання страховиком чи МТСБУ вимог заявника обґрунтованими, останнє приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

При цьому, відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2017 року відбулася дорожня транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «ВАЗ 11193» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Peugeot 407» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КупАП .

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу №53/11/17 від 11 грудня 2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу замінних деталей транспортного засобу «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 144 820,55 грн.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 07 листопада 2017 року, ОСОБА_4 повідомила МТСБУ про ДТП та надала МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування.

В матеріалах справи міститься розрахунок вартості КТЗ марки «Peugeot 407» реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП та розміру регламентної виплати. Згідно даного розрахунку розмір регламентної виплати становить 95 820,55 грн.

Відповідно до наказу МТСБУ від 17 грудня 2018 року № 11591, довідки №1 від 07 грудня 2018 року, акту надання послуг №AO1805 від 28 грудня 2018 року, рахунку на оплату №AO1805 від 28 грудня 2018 року, платіжного доручення № 1014841 від 18 грудня 2018 року ОСОБА_4 позивачем МТСБУ були виплачені кошти виплата по справі №45796 в розмірі 95 820,55 грн. (а.с.34-38).

Зважаючи на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як учасника дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована, власниця пошкодженого транспортного засобу звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, на підставі чого було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу із фіксацією його пошкоджень, на підставі якого в подальшому було проведено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу, яке, зважаючи на встановлення на підставі судового рішення вини відповідача ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та відсутності страхування своєї відповідальності, стало підставою для відшкодування власнику ОСОБА_4 вартості матеріального збитку.

Таким чином, враховуючи вимоги статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, враховуючи, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні з винної в скоєнні ДТП особи в порядку зворотної вимоги сплаченого відшкодування та понесених витрат.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року, по справі №200/13392/13-ц.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування, з огляду на таке.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.ст.11,599,1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

При цьому, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.(ст.1191 ЦК).

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст.599 ЦК).

Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017року, у справі №6-2806цс16.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки (ст. 257 ЦК).

Відповідно до ст.253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Оскільки страхове відшкодування власниці пошкодженому у ДТП автомобіля виплачено МТСБУ 18 грудня 2018 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з цим позовом МТСБУ звернулося 05 жовтня 2021 року, цей строк позивачем не пропущено.

Встановивши, що внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій у ДТП стороні позивач набув право вимоги саме у порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат розгляду справи, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача МТСБУ підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 5 675 грн (2 270 грн за позовну заяву + 3 405 грн за апеляційну скаргу).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () завдану шкоду, в порядку регресу, в розмірі 98 019,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () судовий збір в розмірі 5 675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко