СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/29227/21

пр. № 2/759/494/23

11 квітня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), державного реєстратора Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник Марії Петрівни (адреса: 03164, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) про скасування рішення державного реєстратора,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , державного реєстратора Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П., в якому просить скасувати рішення державного реєстратора Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31744434 від 06.10.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона із 2004 року проживає у будинку АДРЕСА_3 . Їй на праві власності належить 2/5 частини зазначеного будинку та 1/6 частина цього будинку, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_4 . У той же час 1/6 частина будинку належить відповідачці ОСОБА_3 , яку вона успадкувала після померлого чоловіка (рідного брата ОСОБА_4 ).

Позивачка зазначає, що 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_3 належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 25.11.2004 року, відповідно до якого будинок має житлову площу 65,60 кв.м., а загальну - 141,30 кв.м.

Однак, отримавши 24.09.2020 року свідоцтво про право на спадщину, позивачці стало відомо, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про те що будинок АДРЕСА_3 має загальну площу 53,3 кв.м., в тому числі житлову площу - 46,2 кв.м.

Позивачка зазначає, що ця інформація не відповідає та ніколи не відповідала дійсності, оскільки ще станом на 1997 рік житловий будинок АДРЕСА_3 мав загальну площу 128,6 кв.м., в тому числі житлову площу - 65,60 кв.м.

Крім цього вказує, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_3 станом на 07.03.1997 року, а також договору дарування частини житлового будинку АДРЕСА_3 від 27.06.1997 року, зазначений будинок має житлову площу 65,60 кв.м.

При цьому, як стало відомо позивачці, право власності відповідачки ОСОБА_3 на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_3 було зареєстровано Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31744434 від 06.10.2016 року державного реєстратора Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори - Мельник Марія Петрівна, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 7-1051, виданого 06.10.2016 року Дванадцятою Київською державного нотаріальною конторою.

Позивачка стверджує, що оскаржуваним рішенням про державну реєстрацію було неправомірно внесено інформацію щодо загальної та житлової площі будинку АДРЕСА_3 , яка не відповідає фактичній.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2021року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 38-39).

16.03.2022 року від державного реєстратора Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. надійшов відзив, у якому вона проти позову заперечує, посилаючись на те, що технічні характеристики будинку за вищевказаною адресою були внесені в свідоцтво про право на спадщину згідно наданого спадкоємицею технічного паспорта, виданого ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» від 22.06.2016 року та були внесені нею, як реєстратором, до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У вказаному технічному паспорті, копія якого додається до відзиву, загальна площа зазначена як 125,2 кв.м., а житлова - 65,6 кв.м. При цьому у графі самовільні забудови, внесено площі приміщень, які побудовано самовільно та дозвіл на прибудову яких не надавався. Оскільки нею, як державним реєстратором не можуть бути внесені в розділ самовільно збудовані об`єкти та площі, то шляхом вирахування від загальної та житлової площі цих забудов і була вирахувана загальна та житлова площа будинку. З урахуванням вищевикладеного, загальна площа житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 склала 53,3 кв.м., житлова площа - 46,2 кв.м. (а.с. 50).

6.09.2022р. від ОСОБА_3 надійшли пояснення щодо позову, які по суті є відзивом, згідно яких вона пояснила, що при оформленні спадщини після смерті свого чоловіка вона звернулась до позивачки з проханням надати технічним паспорт, однак їй було відмовлено. Тому вона вимушена була зробити свій примірник технічного паспорту згідно з вимогами нотаріальної контори та БТІ, після чого їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 60).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2023року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 178-179).

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Державний реєстратор Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. просила проводити розгляд у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно договору купівлі-продажу частки домоволодіння ві 25.11.2004 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 придбали 2/5 частини домоволодіння в будинку АДРЕСА_3 , загальна площа - 53,3 кв.м., у тому числі житлова - 46,2 кв.м. (а.с. 11-12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24.09.2020 року ОСОБА_2 успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_5 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Відповідно технічного паспорту на зазначений житловий будинок від 01.10.2004 року, наданого позивачкою, загальна площа будинку складає 141,3 кв.м., із яких житлова площа 65,6 кв.м. (а.с. 17).

Втім, відповідно до технічного паспорту на вказаний будинок від 22.06.2016 року, виготовленого ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна», зазначено що загальна площа зазначеного будинку становить 125,2 кв.м., з яких житлова площа - 65,6 кв.м., а також зазначено, що із цієї площі 71,9 кв.м. становить самочинно збудовані приміщення (а.с. 56).

Саме ці дані і слугували підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину 7-1051 від 06.10.2016 року та внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 134).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону державним реєстратором є нотаріус, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Повноваження державного реєстратора встановлені ч. 2 ст. 10 Закону, до яких, зокрема, належать прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову в державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію права власності 1/6 частини будинку АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 ( індексний номер 31744434) прийнято Державним реєстратором відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 6.10.2016р., виданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою, яке є чинним, ніким не скасовано, а тому законних підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 18, 22, 27, 36 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 181, 328 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), державного реєстратора Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник Марії Петрівни (адреса: 03164, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) про скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.04.2023 року.

Суддя Т.В. Кириленко