УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року

м. Харків

справа № 646/3349/16-ц

провадження № 2/638/2791/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Яковлевої В.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору,

установив:

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання порушеним права споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору.

Позовна заява мотивована тим, що 08 лютого 2007 року між нею та відповідачем, був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, про надання кредиту на суму 50000 дол. США, зі сплатою 12,3 % річних, строком до 08 лютого 2014 року. Після аналізу умов кредитного договору було з`ясовано, що при його укладенні між нею та відповідачем фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, оскільки не узгоджено розмір абсолютного подорожчання кредиту за весь строк кредитування та реальної процентної ставки. В момент підписання кредитного договору було надано Додаток № 1 до кредитного договору «Графік погашення кредиту», в якому вказана тільки сума зменшення тіла кредиту, без зазначення оплати суми відсотків та суми погашення по кредиту, також відсутня інформація про розмір абсолютного подорожчання кредиту за весь строк кредитування та реальна процентна ставка.

Просить визнати недійсним з моменту укладення Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», що є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

13 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з уточненою позовною заявою, в якій фактично доповнила позовні вимоги, просить: визнати порушеними права ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг; визнати недійсним Кредитний договір № 0 від 08 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») з моменту укладення; визнати недійсним Договір іпотеки від 08 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») з моменту укладення; визнати недійсним Договір № 1 про зміну Договору іпотеки від 30 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») з моменту укладення.

16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з заявою про збільшення позовних вимог, в якій доповнила позовні вимоги, просить: визнати порушеними права ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг: встановити факт, що договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року містить приховану послугу сплати комісії ОСОБА_1 за видачу кредиту, розмір якої не визначено умовами договору, що не відповідає частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та визнати стягнення комісій за надання траншів ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не відповідають нормі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; встановити факт, що п. 7.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року встановлює вимогу щодо сплати ОСОБА_1 непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання нею зобов`язань за спірним договором, що є несправедливою умовою договору споживчого кредитування за ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та визнати п. 7.1. Договору недійсним; встановити факт, що порядок зміни відсоткової ставки в сторону збільшення, зазначений в п. 9.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року суперечить імперативним положенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та визнати зміну відсоткової ставки, яку застосував ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до умов п. 9.2 Договору, недійсною умовою Договоручастини четвертої статті 11 Закону та п. 11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; встановити факт відсутності в тексті договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року та додатку № 1 до нього обов`язкових суттєвих складових, передбачених частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 628 ЦК України, зокрема, розміру щомісячного платежу по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом протягом усього строку дії Договору, розміру комісії, яку позичальник повинен буде сплатити за отримання кредиту, значення загальної вартості кредиту, що викривило розуміння позичальником ОСОБА_1 умов договору; визнати недійсним Кредитний договір № 0 від 08 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), з моменту його укладення.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року вирішено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, призначено підготовче засідання. Прийнято заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з заявою про збільшення позовних вимог, в якій фактично доповнила позовні вимоги сформульовані в редакції згідно заяви про збільшення позовних вимог від 13 жовтня 2018 року (яка надана до суду 16 жовтня 2018 року) вимогами про визнання недійсним договору поруки № 239334 від 14 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», з моменту його укладення.

Також, 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала до Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про збільшення позовних вимог, згідно якого доповнила позовні вимоги та просить: визнати порушеним право ОСОБА_1 - споживача фінансових послуг банку; визнати недійсними пп. 1.2.2., п. 1.3, 1.6, 4.1, 4.2, 4.6, 4.9, 5.5, 5.7, 5.10, 7.3, 10.1, 10.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», які встановлюють обов`язок сплати комісії; визнати недійсним пункт 5.3 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, який було змінено АКІБ «УкрСиббанк» в односторонньому порядку, що призвело до зміни положення п. 3.1 розділу 3 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року; визнати недійсним п. 7.1 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, який встановлює вимогу щодо сплати компенсації у разі невиконання зобов`язань за спірним договором; визнати недійсним пункт 9.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, на підставі якого в процесі виконання договору був збільшений розмір річної процентної ставки, що призвело до зміни положення п. 1.3.1 розділу 1 Договору; визнати недійсним п. 9.13 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року; визнати недійсним Додаток № 1 «Графік погашення кредиту» до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), з моменту його укладення; визнати недійсним в цілому Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк»), з моменту його укладення.

19 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з уточненою позовною заявою, в якій уточнила підстави позовних вимог та виклала позовні вимоги в наступній редакції просить: визнати порушеним право ОСОБА_1 - споживача фінансових послуг банку; визнати недійсними пп. 1.2.2., п. 1.3., 1.6, 4.1, 4.2, 4.6, 4.9, 5.5, 5.7, 5.10, 7.3, 10.1, 10.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне Товариство «УкрСиббанк»), які встановлюють обов`язок сплати комісії; визнати недійсним пункт 5.3 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, який було змінено АКІБ «Укрсиббанк» в односторонньому порядку, що призвело до зміни положення п. 3.1 розділу 3 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року; визнати недійсним п.7.1 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, який встановлює вимогу щодо сплати компенсації у разі невиконання зобов`язань за спірним договором; визнати недійсним пункт 9.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, на підставі якого в процесі виконання договору неодноразово був збільшений розмір річної процентної ставки, що призвело до зміни положення п. 1.3.1 розділу 1 Договору; визнати недійсним п. 9.13 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, в частині отримання позичальником інформаційного листа; визнати недійсним додаток № 1 «Графік погашення кредиту» до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), з моменту його укладення; визнати недійсним п.1.3 Договору в частині надання детального розпису комісій Банку, що змінює положення п. 1.1 щодо суми наданого кредиту, замовленого відповідно до п. 1.2.1; визнати недійсним п 1.1 Договору в частині визначення кредитних коштів в іноземній валюті та в частині визначення суми ліміту кредиту, які Банком не виконані; визнати недійсним в цілому Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк»), з моменту його укладення на підставі статті 230 ЦК України та частини шостої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15 березня 2023 року цивільну справу № 646/3349/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання порушеним права споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2023 року визначено головуючого суддю Яковлеву В.М. Справу передано у провадження судді 25 квітня 2023 року.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частини п`ятнадцята, шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (частина п`ята статті 30 ЦПК України).

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, нормами ЦПК України у справах за позовами про захист прав споживачів передбачена альтернативна підсудність, тобто позивач має право за своїм вибором звернутися з позовом також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (частина п`ята статті 30 ЦПК України).

У пункті 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Питання обрання суду у разі реалізації права вибору альтернативної підсудності вирішується позивачем на стадії пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом щодо підсудності позивач послалась на положення частини другої статті 109 ЦПК України (в редакції станом на час подання позову), згідно з якою, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням (частина друга статті 27 ЦПК України).

Місцезнаходження відповідача, яке зазначено у позовній заяві є: 61050, м. Харків, пр-т Московський, 60, що територіально відноситься до Основ`янського району м. Харкова.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року витребувано докази у справі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року призначено по справі почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року прийнято до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору № 0 від 08 лютого 2007 року. Провадження в даній справі відновлено. Витребувано докази у справі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору № 0 від 08.02.2007 року відновлено і призначено справу до розгляду на 12 год. 00 хв. 11.10.2017 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року вирішено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Призначено підготовче засідання у справі на 21 листопада 2018 року о 12 годині 00 хв. в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова, з поверх, 39 каб., розташованого за адресою майдан Героїв Небесної Сотні,б. 36, м. Харків. Прийнято заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2019 рокуклопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 03 лютого 2021 року про призначення додаткової судової економічної експертизи відмовлено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 рокузакрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, до судового розгляду по суті на 04 серпня 2021 року на 10-00 годині.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним прийнято до провадження судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Демченко С.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06 травня 2022 року цивільну прийнято справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання порушеним права споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору, договору іпотеки та договору поруки - до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 10 червня 2022 року.

Призначено справу до судового розгляду у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні на 14 січня 2022 року на 09 годину 00 хвилин.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15 березня 2023 року передано цивільну справу № 646/3349/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання порушеним права споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору, договору іпотеки та договору поруки за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвала суду мотивована тим, що зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 у даній справі вбачається, що правовідносини між сторонами виникли з укладеного між нею та відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 лютого 2007 року, предметом позовних вимог є захист прав споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території Шевченківського району м. Харкова, на яку розповсюджується юрисдикція Дзержинського районного суду м. Харкова.

Місцезнаходження відповідача ПАТ «УкрСиббанк» на час відкриття провадження у даній справі Червонозаводським районним судом м. Харкова 18 березня 2016 року було зареєстроване за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 60, тобто на території Основ`янського району м. Харкова.

У подальшому у вересні 2016 року місцезнаходження відповідача ПАТ «УкрСиббанк» було змінене та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , тобто на території Подільського району м. Києва, на яку розповсюджується юрисдикція Подільського районного суду м. Києва.

Вказані обставини не були враховані Ленінським районним судом м. Полтави при вирішенні питання про прийняття справи до провадження у травні 2022 року.

Враховуючи викладене, Ленінський районний суд м. Полтави вважав за доцільне передати справу на розгляд до іншого суду згідно територіальної підсудності, визначеної чинним цивільним процесуальним законодавством, та з урахуванням предмету позовних вимог і позиції сторони позивача, направити справу, для розгляду до суду за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 28 ЦПК України, а саме до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Разом із тим, щодо визначення підсудності суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, у березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду за правилами загальної підсудності за місцезнаходження відповідача, при вирішенні питання щодо відкриття провадження по справі судом належним чином було встановлено, що дана справа підсудна Червонозаводському районному суду м. Харкова та ухвалою суду від 18 березня 2016 року відкрито провадження у справі, ухвалою суду від 13 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Слід зазначити, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 положеннями частини п`ятої статті 28 ЦПК України не керувалась, а у позові зазначила про те, що вона подає позовну заяву за правилами загальної підсудності - місцезнаходженням відповідача відповідно до вимог частини другої статті 27 ЦПК України (частини другої статті 109 ЦПК України (в редакції станом на час подання позову), що є її невід`ємним правом, який знаходиться в Основ`янському районі м. Харкова, тому справа підсудна Червонозаводському районному суду м. Харкова, що відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Та, водночас, позовна заява не містила жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 звертається до суду за правилами альтернативної підсудності шляхом подання позовної заяви за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, що належить до Шевченківського району м. Харкова.

Отже, позивачка скористалась своїм правом вибору підсудності щодо обрання суду на стадії пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви, про що ОСОБА_1 вказала у позові.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17.11.2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» відновлено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського, Ленінського, Московського, Орджонікідзевського, Фрунзенського, Червонозаводського районних судів м. Харкова, Чугуївського міського суду Харківської області, Дергачівського, Харківського районних судів Харківської області, змінену розпорядженнями Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», від 16 березня 2022 року № 10/0/9-22 «Про скасування розпорядження від 16 березня 2022 року № 9/0/9-22, зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Миколаївської та Харківської областей)», із 23 листопада 2022 року.

Відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Як вже зазначено вище, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, судом було перевірено правильність підсудності даної справи Червонозаводському районному суду м. Харкова. Відкрито провадження у справі та у подальшому цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Справа знаходилась у провадженні суду та розглядалась з березня 2016 року.

Таким чином, справа була прийнята Червонозаводським районним судом м. Харкова до свого провадження з додержанням правил підсудності та повинна бути ним розглянута.

Обставин, що справа належить до виключної підсудності іншого суду судом не встановлено.

Отже, позивачка при пред`явленні позову дотрималась правил підсудності, та, звертаючись до суду реалізувала своє право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа, зазначивши, що звертається до суду за місцезнаходженням відповідача, а тому суд не має права передати позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За наведених вище обставин правові підстави для передачі справи для розгляду за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова відсутні.

Отже, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Частинами першою та другою статті 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

За наведених вище обставин, враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, з метою розгляду справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, оскільки територіальну підсудність суду відновлено, суд доходить висновку, що справу необхідно передати до Червонозаводського районного суду м. Харкова для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 27, 31, 32, 259-260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи № 646/3349/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Червонозаводського районного суду м. Харкова (місцезнаходження: майдан Героїв Небесної Сотні, 36, Харків, Харківська, 61000).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 25 квітня 2023 року.

Суддя В.М. Яковлева