Справа № 202/3185/23
Провадження № 2/202/1236/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

24 квітня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Марченко Н.Ю., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба (управління) у справах дітей Дніпровської міської ради (м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75), про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі свого представника - адвоката Балашова Ю.В. звернувся з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх вдів заробітку (доходу), визначивши місце проживання дитини з батьком.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд бере до уваги, що згідно зі статтею 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Частина друга статті 47 ЦПК України надає можливість неповнолітнім особам віком від 14 до 18 років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічно відповідно до частини першої статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, а частиною четвертою статті 152 СК України визначено право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

При цьому згідно частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до роз`яснень, які були надані Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла чотирнадцяти років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 12 листопада 2018 року по справі № 344/16920/16-ц та від 25 січня 2018 року по справі № 537/5119/15-ц.

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто він досяг чотирнадцяти років ІНФОРМАЦІЯ_3 , а, відтак, з цього часу втратив статус малолітньої дитини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що законом не передбачено вирішення судом спору між батьками про місце проживання дитини, яка досягла 14 років, тобто право, що підлягає судовому захисту, відсутнє, це виключає можливість вирішення такого спору у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком необхідно відмовити.

В іншій частині заявлених позовних вимог суд вважає, що позовна заява підсудна цьому суду відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в цілому відповідає вимогам статті 175, 177 ЦПК України, підстави для залишення її без руху чи повернення відсутні.

Тому позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини необхідно прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд якої слід здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 186, 187 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі в частині позовних вимоги про визначення місця проживання дитини.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.

Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначити судове засідання для розгляду справи по суті в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська (м. Дніпро, пр. Слобожанський, 84) на 11-00 годину 17 травня 2023 року.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, що має відповідати вимогам статті 178 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня його отримання.

Відповідач має право подати заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше дня розгляду справи по суті.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження можуть бути подані протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ю. Марченко