Справа № 583/3008/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Яценко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №8 в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охтирська молочна промислова компанія «Славія», треті особи: АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2021 представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом та остаточно уточним свої вимоги просить стягнути з ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 29496,31 грн. 86 коп. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 02.06.2020 о 12 год. 35 хв. в м. Суми по вул. Б. Шлях водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом МЕRCEDES-ВЕNZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, не врахував безпечної обстановки та скоїв зіткнення із транспортним засобом ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався з правого боку. В подальшому транспортний засіб ВА3211550 від зіткнення виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із транспортним засобом VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вину ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем і керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, встановлено Ковпаківським районним судом м. Суми, постанова по справі № 592/6949/20 від 30.06.2020. Цивільно-правова відповідальність відповідача по справі була застрахована. Страхова компанія (АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП») виплатила ОСОБА_2 29183,69 грн., проте фактичні витрати складають (згідно розрахунку Страхової) 54423 грн. 55 коп. Тобто, для повного відновлення автомобіля потрібно ще 25239 грн. 86 коп. (54423,55 грн. (повна вартість відшкодування) - 29183,69 грн. (виплаченої страхової суми). Позивачка звернулася до відповідача про добровільну сплату коштів, але враховуючи, що відповідач відмовився від досудового врегулювання спору, це стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

02.08.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.08.2021 представниця ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» Мігура І.А. подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача. Так представниця відповідача зазначала, що на підтвердження розміру заявлених позовних вимог позивачем надано копію зведених даних по розрахунку, який не є неналежним та допустимим доказом, оскільки не містить дати його складення, жодних підписів, печаток уповноважених осіб та організацій. Крім того, з тексту вказаного розрахунку не вбачається щодо якого саме транспортного засобу його складено. Також у відзиві йдеться про те, що стороною позивача не надано достатніх письмових доказів на обґрунтовування розміру позовних вимог. Крім того відповідач був усунутий від можливості приймати участь в огляді пошкодженого транспортного засобу, оскільки не був повідомлений про час і місце його проведення. Представник ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» не підписував протокол технічного огляду колісного транспортного засобу, на основі якого було визначено розмір страхового відшкодування та розрахунок розміру страхового відшкодування, зі змістом вказаних документів не ознайомлений, а з наданих позивачем документів неможливо безумовно встановити реальну вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, фактичне здійснення ремонту автомобіля, а також те, чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ, що позбавляє можливості визначити різницю між реальним розміром збитків та сумою страхового відшкодування. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у випадку, якщо страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. При цьому витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням транспортного засобу мають бути безпосередньо пов`язаними з відновленням свого порушеного права, а тому без здійснення таких витрат відновлення порушеного права особою є неможливим (а.с. 22-26).

07.09.2021 від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки викладені позивачем обставини дорожньо-транспортної пригоди не відповідають дійсності. ОСОБА_3 зазначив, що на його думку, прямий причинно-наслідковий зв`язок виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.06.2020 близько 12.00 год. по вул. Білопільський Шлях в м. Суми, вбачається з діями водія автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який порушив вимоги розділу 14 ПДР України. Постанова Ковпаківського районного суду від 30.06.2021, на яку посилається позивач, була ухвалена за відсутності ОСОБА_3 , який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 наголошував на тому, що без проведення судової автотехнічної експертизи неможливо встановити винуватця зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв`язок між аварією та її наслідками (а.с. 59-60).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, по розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Від ОСОБА_3 мається заява про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.06.2020 по справі № 592/6949/20, провадження № 3/592/1197/20, яка набрала законної сили 13.07.2020, на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., стягнуто судовий збір у сумі 420,00 грн (а.с. 7).

Ухвалюючи зазначене рішення суду виходив з того, що 02.06.2020 о 12 год. 35 хв. в м. Суми по вул. Б. Шлях водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом МЕRCEDES-ВЕNZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, не врахував безпечної обстановки та скоїв зіткнення із транспортним засобом ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався з правого боку. В подальшому транспортний засіб ВА3211550 від зіткнення виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із транспортним засобом VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак, НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_3 скоїв правопорушення, передбачене т. 124 КУпАП та факт вчинення ним правопорушення знайшов своє підтвердження зібраними матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже вина ОСОБА_3 у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та доведенню не підлягає. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія», що відповідачем не спростовано.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є власницеюавтомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «CRAFTER», державний номерний знак. НОМЕР_3 , білого кольору, 2012 року (а.с. 6).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 роз`яснено, що шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З системного аналізу вказаних норм матеріального права вбачається, що про існування змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).Спеціальні делікти передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб, коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.Разом з тим, застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки. В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Положеннями ст.ст. 22, 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як зазначає представник позивачки та не спростовує представниця відповідача, цивільно-правова відповідальність ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» на момент дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу марки «МЕRCEDES-ВЕNZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП».

05.03.2021 на адресу ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» представником позивачки надіслано вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 25239,86 грн. У відповідь на зазначену вимогу відповідачем було надано ОСОБА_2 письмову відмову, мотивовану безпідставністю вимог про відшкодування такої різниці, зазначивши, що ліміт страхового відшкодування, визначений договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності складає 1000 000 грн за вимогами про відшкодування майнової шкоди (а.с. 8, 9).

Положеннями ст. 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

На підтвердження розміру матеріальних збитків у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, стороною позивача надано копію зведених даних по розрахунку, в якому зазначено, вартість ремонту складає 54423,55 грн (а.с. 10).

Також до матеріалів справи надано розрахунок, накладна та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 08.06.2020, видані ФОП ОСОБА_6 , згідно якого вартість ремонтну автомобіля марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_3 , склала 58680,00 грн. (а.с. 44, 45, 77).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №02/12 від 08.06.2020 ОСОБА_2 сплатила ФОП ОСОБА_6 за ремонт авто «Vоlkswagen Crafter» НОМЕР_3 58 680,00 грн (а.с.46).

Розмір різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням розрахована представником позивачки, беручи за основу рахунок ФОП ОСОБА_6 , наступним чином: 58680,00 грн. (сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля) 29183,69 грн. (виплачена страхова виплата) = 29496,31 грн. (сума, яка підлягає стягненню з відповідача).

Разом з тим, матеріали справи не містять як договору обов`язкового страхування, так і розрахунку збитків, складеного страховиком, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості дослідити зазначені документи, щоб надати оцінку правомірності і достовірності наведеного позивачем розрахунку пред`явленої до стягнення суми збитків.

Також не може суд прийняти до уваги в якості доказу отримання позивачкою коштів від страховика в рахунок виплати за пошкоджений автомобіль, наданий позивачкою титульний аркуш зведеного розрахунку, який містить лише загальну інформацію про калькуляцію комплексу операцій щодо певного ремонту, оскільки з нього не можна встановити, хто і кому сплачував ці кошти та за ремонт якого транспортного засобу.

Вказаний розрахунок разом з іншими наданими стороною позивача документами не дають змогивстановити вартість відновлювального ремонту автомобіля, на підставі яких страховиком здійснено виплату страхового відшкодування.

При цьому позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, якими можуть бути виключно первинні бухгалтерські документи, на підтвердження перерахування на її рахунок вказаної суми коштів, у чому суд їй неодноразово сприяв у порядку ст. 84 ЦПК України.

Таким чином суд позбавлений можливості встановити на підставі належних та допустимих доказів ліміт страхового відшкодування, розмір збитків, у зв`язку з цим фактичне відшкодування розміру шкоди страховиком та розмір такого відшкодування відповідно і розмір невідшкодованих збитків, оскільки таке відшкодування згідно чинного законодавства здійснюється страховиком саме у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, який відсутній в матеріалах справи.

На переконання суду, з`ясування зазначених обставин має істотне значення для вирішення даної справи, яка стосується пред`явлення до відповідача, як винуватої особи, вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, яке є правомірним лише у випадку, коли фактичний розмір майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охтирська молочна промислова компанія «Славія», треті особи: АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 квітня 2023 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко