ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/3024/19

провадження № 22-ц/4809/896/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Пузир Владислав Олександрович, на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Л. А.) від 16 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий вимог заявника

31 березня 2023 року ОСОБА_2 , від імені якого діє представник - адвокат Пузир Владислав Олександрович, звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного судового наказу від 03 травня 2019 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда у справі № 405/3024/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 18 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву обґрунтовано тим, що підставою видачі судового наказу стало те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 припинили спільне проживання, а їх малолітній син проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не дає. Він з цим категорично не погоджується так, як це не відповідає дійсності.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_1 діяла недобросовісно, повідомила суду недостовірні відомості. Тривалий час він нічого не знав про судовий наказ, а дізнався про нього лише 20 березня 2023 року після відкриття виконавчого провадження.

На день звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину вона та дитина проживали з ним, за їх спільною адресою реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

До 15 березня 2023 року, коли судовий наказ був пред`явлений стягувачкою до виконання, відносини між сторонами не припинились, стягувач жодних вимог про сплату аліментів йому не висувала, а він, своєю чергою, надавав їй кошти на утримання дитини в більшому розмірі, ніж визначено судовим наказом.

Крім того, він не ухилявся та не ухиляється від сплати коштів на утримання дитини та від участі у її вихованні, зокрема надавав стягувачці кошти на утримання дитини, лікування, придбання іграшок та продуктів харчування.

Апелянт вважає надану заявницею до суду довідку про її та їхнього сина місце проживання недостовірною так, як вона видана більш ніж за місяць до її звернення до суду.

За таких обставин між ним та стягувачкою (батьками дитини) виник спір про місце проживання дитини та про сплату аліментів на її утримання, а тому питання стягнення аліментів, на думку апелянта, не може вирішуватися в наказному провадженні.

З огляду на наведене у заяві, боржник ОСОБА_2 просив суд першої інстанції скасувати судовий наказ Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 травня 2019 року у справі № 405/3024/19, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , а заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу залишити без задоволення.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2023 року в задоволенні заяви боржника ОСОБА_2 , поданої в його інтересах представником - адвокатом Пузир Владиславом Олександровичем, про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу відмовлено, а судовий наказ, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда 03 травня 2019 року по справі № 405/3024/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . залишено в силі.

Суд мотивував своє рішення тим, що у заяві боржника не наведено обставин, які б виключали стягнення з нього аліментів, а отже доводи заявника не вплинули б на судове рішення. З огляду на це суд виснував, що у справі відсутні нововиявлені обставини за яких судовий наказ підлягав би скасуванню з відмовою ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій до суду апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Пузир Владислав Олександрович просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2023 року, скасувати виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда судовий наказ від 03 травня 2019 року по справі № 405/3024/19 та відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги повторюють доводи, викладені у про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Боржник наполягає на тому, що від народження дитини й дотепер він належно виконує свої батьківські обов`язки щодо сина, бере участь у його вихованні та утриманні. Натомість ОСОБА_1 не додала до заяви про видачу судового наказу доказів того, що ОСОБА_2 поживає окремо від неї та їхнього малолітнього сина, що батько дитини не надає допомоги на утримання дитини.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Стягувачка ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Платонова Марія Анатоліївна, подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому висловила свої заперечення щодо вимог та доводів скаржника. Зокрема, вказується, що стверджувальні боржником обставини справи не відповідають дійсності. Натомість оскаржувану ухвалу суду першої інстанції вона вважає законною і обґрунтованою.

Позиції, висловлені учасниками справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Апелянт ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу, надали усні пояснення по суті справи.

Стягувачка ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_5 заперечили стосовно апеляційної скарги, надали усні пояснення по суті справи.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , від імені якої діяла представниця адвоката Платонова Марина Анатоліївна, звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання їхньої малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

03 травня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда видав судовий наказ по справі №405/3024/19 за заявою ОСОБА_1 , яким стягнув з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 18 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 192,10 грн.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Згідно з частинами 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вимоги закону щодо відповідності судового рішення засадам законності, обґрунтованості та верховенства права повною мірою стосуються судового наказу, як однієї із форм судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржувана ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2023 року зазначеним вимогам ст. 263 ЦПК України загалом відповідає, тож вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню

За змістом ст. 51 Конституції Українидитинство являється об`єктом охорони держави.

Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним (ст. 52 Основного Закону).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ч. 7 ст. 170 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Отже, за змістом ч. 1 ст. 170 ЦПК України законодавець не наділив боржника за судовим наказом про стягнення аліментів на утримання дитини/дітей (п. 4 ч. 1 ст. 61 ЦПК України) правом подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Натомість відповідно до ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України законодавець надав такому боржнику право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, а також правом на звернення до суду із заявою про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У разі звернення боржника за судовим наказом про стягнення аліментів до суду із заявою відповідно до ч. 8 ст. 170 та положень глави 3 розділу V ЦПК України необхідно мати на увазі, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тож, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по перше, їх існування на час розгляду справи, по друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

У своїй заяві до суду про перегляд судового наказу ОСОБА_2 посилався як на нововивчені обставини на те, що станом на день звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на дитину вона та дитина проживали не окремо від нього, а з ним, за їх спільною адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 . При цьому він стверджував, що надана заявницею до суду довідка про місце проживання її та їхнього сина є недостовірною так, як вона видана більш ніж за місяць до її звернення до суду. Крім того, він вказав, що до 15 березня 2023 року стягувачка не пред`являла судовий наказ до виконання, а він, своєю чергою, надавав їй кошти на утримання дитини навіть у більшому розмірі, ніж визначено судовим наказом.

Місцевий суд, встановивши, що обставини, на які посилався ОСОБА_2 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, не є нововиявленими в розумінні положень ст. 423 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні його заяви.

З матеріалів справи вбачається, що у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів, з якою ОСОБА_1 звернулася до суду 18 квітня 2019 року, вона вказала, що місце її проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_2 , але з січня 2019 року їх стосунки припинилися і вона з малолітнім сином ОСОБА_6 стали проживати окремо від батька дитини за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження цієї обставини вона додала до своєї заяви довідку КП «ЖЕО № 2» від 01 березня 2019 року № 1178 про те, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , 2018 року народження, проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 у своїй заяві до суду спростовував факт їх окремого проживання на час видачі судового наказу, але доказів на підтвердження того, що станом на 18 квітня 2019 року вони фактично проживали разом суду не надав.

Витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання малолітнього ОСОБА_7 (а. с. 39) не спростовує того, що на час видачі судового наказу фактично дитина з матір`ю проживали окремо від батька, що підтверджено належним та допустимим доказом.

Крім того, за змістом ст. 180, ст. 181 СК України право на стягнення з матері або батька аліментів на дитину тим із них, хто утримує дитину обумовлене не стільки окремим проживанням від дитини, як невиконанням другим із них обов`язку утримувати дитину, або відсутністю між батьками домовленості про форму та розмір участі у таких витратах.

Надані ОСОБА_2 разом із заявою про перегляд судового наказу за нововивченими обставинами копії квитанцій про придбання продуктів харчування, ліків та оплату витрат на перебування дитини у дошкільному навчальному закладі (а. с. 42 55) не дають підстав для висновку, що станом на квітень 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута в належній формі домовленість про участь батька дитини, який проживав окремо від свого малолітнього сина ОСОБА_6 , який своєю чергою на той час проживав з матір`ю ОСОБА_1 , в утриманні дитини.

Переважна більшість цих квитанцій датовані після видачі судового наказу про стягнення аліментів і, як пояснила стягувачка в суді апеляційної інстанції, саме з огляд на те, що після її звернення до суду ОСОБА_2 став надавати їй допомогу на дитину, вона тривалий час не пред`являла судовий наказ до виконання.

Отже, докази витрат боржника на утримання дитини, понесені ним після видачі судового наказу про стягнення аліментів є новими, а не нововичвленими обставинами у цій справі, оскільки підтверджені ними обставини не існували на час видачі судового наказу, а тому не мають значення для судового рішення.

Те, що з часу припинення спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і до видачі судового наказу останній сам на власний розсуд вирішував коли, в якій формі та розмірі він прийматиме участь в утриманні спільної зі стягувачкою дитини не спростовує наявність підстав для стягнення з нього аліментів так, як дитинна потребує забезпечення своїх потреб регулярно та в певному розмірі.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що боржник за судовим наказом не довів існування на дату видачі судового наказу (03 травня 2019 року) обставини, на які той посилався у своїй заяві про перегляд судового рішення та які, будь вони відомі суду, мали б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для перегляду судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 травня 2019 року за нововиявленими обставинами і не свідчать про порушення місцевим судом норм процесуального права.

Зі змісту скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Пузир Владислав Олександрович, залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 17 липня 2023 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник