У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2023 Справа №569/17620/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В. Л., за участю секретаря с/з Таран Х. В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вони з відповідачем є батьками чотирьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стверджує, що з вересня 2022 року сторони проживають окремо, оскільки тривалий час між ними виникали сімейні конфлікти, існували факти домашнього насильства. Пояснює, що між нею та відповідачем існує спір щодо місця проживання малолітніх дітей. У зв`язку з наявністю спору батько вивіз дітей за своїм одностороннім рішенням на територію Республіки Польща у різні дати (дані відомості підтверджуються відомостями Головного центру обробки спеціалізованої інформації державної прикордонної служби). Стверджує, що дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 були вивезені відповідачем на територію іноземної держави після того, коли батько поза її волею забрав дітей з відділу поліції, а син ОСОБА_9 був вивезений після викрадення із лікарняного закладу. Вказує, що вивезення дітей відбулося, коли чоловік довідався, що вона подала заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Із вказаних підстав, позивака звернулась із позовом, у якому просить, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, визначити місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із нею позивачкою у справі ОСОБА_1

14 липня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) Заборони зміни місця постійного проживання чотирьох малолітніх дітей:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: місто Авдіївка Донецької області Україна, свідоцтво про народження НОМЕР_1 батьком якого є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №102 від 24 жовтня 2019 року Авдіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, останнє відоме місце реєстрації в Україні за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження : місто Авдіївка Донецької області Україна, свідоцтво про народження НОМЕР_2 батьком якої є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №65 від 22 червня 2018 року Авдіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, останнє відоме місце реєстрації в Україні за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження : місто Краматорськ Донецької області Україна, свідоцтво про народження НОМЕР_3 батьком якого є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №469 від 26 травня 2021 року Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження: місто Рівне Рівненської області Україна, свідоцтво про народження НОМЕР_4 батьком якого є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №727 від 05 травня 2023 року Рівненським міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 до визначення судом з ким із батьків (після розірвання шлюбу) будуть проживати діти;

2) Заборони тимчасового виїзду малолітніх дітей:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: місто Авдіївка Донецької області Україна, свідоцтво про народження НОМЕР_1 батьком якого є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №102 від 24 жовтня 2019 року Авдіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, останнє відоме місце реєстрації в Україні за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження : місто Авдіївка Донецької області Україна, свідоцтво про народження НОМЕР_2 батьком якої є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №65 від 22 червня 2018 року Авдіївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, останнє відоме місце реєстрації в Україні за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народження НОМЕР_3 батьком якого є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №469 від 26 травня 2021 року Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження: місто Рівне Рівненської області Україна, свідоцтво про народження НОМЕР_4 батьком якого є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 актовий запис №727 від 05 травня 2023 року Рівненським міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 за межі України без письмової нотаріально засвідченої згоди матері ОСОБА_1 до визначення судом з ким із батьків (після розірвання шлюбу) будуть проживати діти.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначено, що на даний час відповідач забрав у позивачки двоє дітей малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідач не повідомляє де діти проживають, за місцем реєстрації діти відсутні. Відповідач неодноразово в період з серпня 2022 року по травень 2023 року змінював місце проживання дітей, реєстрував їх виходячи із власних міркувань, забирав дитину із лікарняного закладу, про що неодноразово позивачка зверталася до служби у справах дітей Рівненської міської Ради та органів поліції.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно вимог ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Згідно п. 4 Постанови №9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року по справі №754/7569/21, на явку посилається позивачка ОСОБА_1 , вказано, що слід розмежовувати підстави для застосування заходів забезпечення позову у справах про повернення дитини, на які поширюються положення Гаазької Конвенції, та у справах, предметом позову в яких є визначення місця проживання дитини, що регулюється положеннями СК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини першої статті 150 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Положеннями статті 9 Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Виходячи зі змісту статті 3 Гаазької Конвенції уповноважений орган розглядає дії батька або матері як міжнародне викрадення за сукупності таких умов: 1) дитина мала постійне місце проживання в країні-учасниці Конвенції; 2) дитина незаконно переміщена або утримується за кордоном з порушенням прав піклування за умови, що ці права ефективно здійснювалися до її переміщення; 3) дитина не досягла 16-річного віку.

За положеннями пункту «b» частини другої статті 7 Гаазької Конвенції Центральні органи співпрацюють один з одним і сприяють співробітництву між компетентними органами своїх держав з метою забезпечення негайного повернення дітей та досягнення інших цілей цієї Конвенції. Зокрема, безпосередньо або через посередника, вони вживають усіх належних заходів для того, щоб запобігти нанесенню подальшої шкоди дитині або збитку зацікавленим сторонам шляхом вжиття або спричинення вжиття тимчасових заходів.

Згідно зі статтею 12 Гаазької Конвенції, якщо дитина незаконно переміщена або утримується так, як це передбачено статтею 3, і на дату початку процедур у судовому або адміністративному органі тієї Договірної держави, де знаходиться дитина, минуло менше одного року з дати незаконного переміщення або утримування, відповідний орган видає розпорядження про негайне повернення дитини.

Предметом позовних вимог у справах про повернення дитини до іноземної держави є визнання незаконним вивезення та/або утримання на території країни тимчасового перебування дитини, забезпечення повернення її до постійного місця проживання, а також питання піклування про дитину, яке охоплює права, пов`язані з піклуванням будь-якої особи про дитину і, зокрема, право визначати місце проживання дитини й вирішення питань про тимчасовий чи постійний виїзд за кордон.

Таким чином, з урахуванням положень пункту «b» частини другої статті 7, статті 12 Гаазької Конвенції позивачі у справах про повернення дитини до іноземної держави можуть подавати до суду клопотання про вжиття заходів для забезпечення позову. Зокрема, такими заходами забезпечення можуть бути заборона дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України.

У спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України.

У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення.

В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.07.2022 у справі за номером 754/7569/21.

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

- він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

- стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

- він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

- він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

- він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції до припинення нагляду.

У справі, яка розглядається суд вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони спільним малолітнім дітям позивачки та відповідача змінювати місце постійного проживання та заборони тимчасового виїзду малолітніх дітей, не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених доказів, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може поставити в небезпеку життя та здоров`я малолітніх дітей у зв`язку з введенням в Україні 24.02.2022 воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє станом даний час.

Аналізуючи наведені обставини та положення закону в сукупності, суд приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову про які просить позивачка ОСОБА_1 є недостатньо обґрунтованими та фактично суперечать якнайкращим інтересам дітей.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути приділена найкращим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі Хант проти України (Hant v. Ukrainе, заява №31111/04, п. 54).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявлені позивачем вимоги у заяві про забезпечення позову суперечать вимогам чинного законодавства, порушують гарантовані Конституцією України права особи, а тому, беручи до уваги інтереси малолітніх дітей, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-154, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич