Справа № 456/1926/23
Провадження № 2/456/678/2023
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17 квітня 2023 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , вивчивши позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 10.07.2019 в розмірі 1052017,05 грн та судові витрати по справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Вимоги до позовної заяви визначені у ст. 175, 177 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно з висновком Конституційного Суду України (рішення від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99) за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Так, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом від імені та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 10.07.2019 в розмірі 1052017,05 грн та судові витрати по справі.

Зазначена позовна заява підписана представником АТ КБ «ПриватБанк» Вільбіцьким О.А. за довіреністю № 5669-К-О від 16.07.2021, виданою АТ КБ «ПриватБанк» в особі голови правління Герхарда Бьоша головному фахівцю з безпеки по західному макрорегіону Вільбіцькому О.А., представляти інтереси банку в усіх органах державної влади та судах.

Відповідно до п.п. 11 п. 16 розділу ХV Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 58ЦПК України (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-ІХ) юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи) або через представника.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (ухвала Верховного Суду від 03 лютого 2020 року, справа № 160/6823/19).

Тобто, товариство може брати участь у цивільній справі через законного представника, яким відповідно до вимог частини третьої статті 58 ЦПК України може бути керівник, член виконавчого органу, інша особа, уповноважена діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво). При цьому повноваження законного представника юридичної особи у порядку самопредставницва не можуть підтверджуватись довіреністю. Належними доказами повноважень законного представника юридичної особи відповідно до вимог указаної норми процесуального закону є оригінал або належним чином засвідчені копії чи витяги із статуту, положення про орган чи структурний підрозділ, посадової інструкції, трудового договору, контракту, виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також копія документу про призначення особи на відповідну посаду в Товаристві.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

В той же час, частиною 2 статті 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено п. 1 ч .1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Однак п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов, пред`явлений Вільбіцьким О.А. від імені та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості відноситься до категорії спорів, які в силу своєї складності та інших обставин не є малозначними та з врахуванням вимог ч. 2 ст. 19 ЦПК України підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження, а відтак подавати заяву від імені позивача може лише представник з числа адвокатів.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Будь-яких доказів про зайняття Вільбіцьким О.А. адвокатською діяльністю до матеріалів позову не додано.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана представником за довіреністю Вільбіцьким О.А., проте до позовної заяви не додано належних документів, що підтверджують його повноваження як представника в суді за позовом, який належить розглядати за правилами загального позовного провадження, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відтак приходжу до переконання про необхідність повернення позову позивачу.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В.Гула