Провадження № 2/761/6309/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Бражніченко І.О.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, відповідно до якої позивач просив суд:

-встановити розмір для стягнення аліментів у 5000 гривень у фіксованій сумі на місяць, на час проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь якої стягуються аліменти, з матір`ю ОСОБА_2 , але не менше ніж шість місяців на рік;

-становити що інші додаткові витрати пов`язані із медичним обслуговуванням, оздоровленням та розвитку здібностей дитини, іншими обставинами, батько та мати фінансують окремо, в рівних частинах.

Позовна заява обґрунтована тим, що між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 , було зареєстровано шлюб 19 липня 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. В шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 жовтня 2022 року Святошинським судом м. Києва видано судовий наказ за № 759/141 39/22 за заявою відповідача по даній справі ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2022р. і до досягнення дитиною повноліття. Наразі з, 23.05.2022р. донька, ОСОБА_8 проживає з матір`ю ( тобто на дату видачі судового наказу аж вже п`ять місяців).

Позивачем вказано, що між батьками було досягнуто згоди про проживання дитини з батьком або матір`ю (або близькими родичами, дідусями та бабусями) не менше як 150 днів на рік порівну. Цей факт матір`ю дитини було замовчано при поданні заяви про стягнення аліментів. У позові про стягнення аліментів вказано що батько дитини виїхав з 23 травня 2022 року, і тепер мати з донькою проживають на самоті, на час подання позову 20.10.2022р. (з 23 травня, аж по 20 жовтня). Але пів року ще не пройшло, на час, коли Батько мав би забрати дитинну на постійне місце проживання. Для доведення факту постійного проживання дитини з матір`ю однієї довідки про місце реєстрації дитини недостатньо. Потрібно фактичне підтвердження проживання. Матір`ю не надано: а ні довідки ЖЕКу (ОСББ), а ні акту про обстеження умов проживання Служби у справах дітей, тощо. Також не надано доказів що одержувач аліментів також здійснює утримання дитини.

Позивачем в обґрунтування позову зазначено, що в даному випадку ніхто з батьків не проживає відокремлено від дитини, донька проживає як з батьком, так і з матір`ю. Місце реєстрації дитини було зареєстровано за згодою батьків, що не є підтвердженням міста проживання. Таким чином, враховуючи, що дитина проживає з обома батьками порівну, батьки повинні нести рівні витрати на утримання дитини. Враховуючи, що була досягнута угода між батьками про проживання дитини по шість місяців на рік, тобто порівну між батьками, які несуть рівні права та обов`язки , вважаю надання позову про стягнення аліментів зловживанням права. Але, враховуючи проживання доньки ОСОБА_5 , шість місяців на рік з матір`ю, яка не працює, не має сталого доходу, слід враховувати і матеріальні обставини.

У позовній заяві зазначено, що з 1 липня 2022 року розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку становить: у віці до 6 років - 2201 грн., віком від 6 до 18 років - 2744 грн. Листом ДФС №Ю480/П/99-99-17-02-02-14 від 11.11.2015р щодо розрахунку суми доходу фізичної особи - підприємця на спрощеній системі оподаткування з метою утримання аліментів зазначено, що якщо доводиться сплачувати аліменти, а особа є підприємцем, який використовує спрощену систему оподаткування - необхідно перейти на загальну систему оподаткування. Тобто, законодавчо не існує чіткої відповіді на те, як саме обраховувати чистий дохід для обчислення суми, з якої утримуються аліменти. А отже можна дійти до висновку, що такий доход є мінливим та нерегулярним, а значить сума аліментів, яка підлягає стягненню повинна бути встановлена в твердій грошовій сумі. ст. 184 СК України. Таким чином, те що на час проживання доньки з матір`ю утримання на дитину, яке буде перераховувати батько у 5000 гривень у фіксованій сумі, не менше ніж шість місяців на рік, згоди до чого сторони прийшли у вересні 2022, вважає на цей час обґрунтованим, яке забезпечує потреби дитини, ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів».

Крім того, позивачем вказано, що він приймає участь та несе інші витрати на дитину, а саме на купівлю одягу, розвиваючих наборів, іграшок, тощо. Навіть за цей час відокремленого проживання батьком було придбано дитячих іграшок 15.10.2022 на суму 2827,30 грн., розвиваючий набір 14.10.2022.на суму 731,40 грн., іграшки та речі 15.10. 2022 на суму 4540 грн., набір для творчості 17.09.2022.на суму 2245 грн. , одяг 30.08.2022. на суму 339, 50 грн. , одяг 16.08.2022. на суму 1286 ,59 грн. Загальним коштом 11 969,79 грн.

У зв`язку із викладеним, позивач вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а. с. 52-53).

19.01.2023 року до суду надійшов відзиві на позовну заяву у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовної заяви у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що зазначений в судовому наказі Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року розмір аліментів, який стягується з позивача є мінімальним гарантованим законом розміром аліментів на утримання дитини тим із батьків, який мешкає окремо. У відзиві зазначено, що позивач у позовній заяві підтверджує факт того, що дочка постійно мешкає з відповідачем після припинення шлюбних стосунків між сторонами. Відповідач вказує, що жодної домовленості, окрім тої що дитина проживає з мамою ОСОБА_2 , досягнуто не було, з моменту припинення шлюбних стосунків і по теперішній час дочка ОСОБА_9 проживає з нею. Також у відзиві вказано, що з 01 вересня 2022 року ОСОБА_5 відвідує дошкільний навчальний вклад (ясла-садок) комбінованого типу №11 Шевченківського району м. Києва. Відповідно до довідки №03/01-25 від 04.01.2023 виданої директором ДНЗ №11 всі питання, пов`язані з перебуванням дитини в ДНЗ вирішує мати - ОСОБА_2 . Також до відзиву додаються банківські квитанції про оплату дитячого харчування у ДНЗ.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

30.01.2023 року до суду надійшли відгук та уточнення позовної заяви ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні 19.04.2023 залишені без розгляду в порядку ст. 222 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2023 року прийнято вказано позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб 19 липня 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис 888, що підтверджується копією свояцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Сторонами не заперечувалось, що від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Судовим наказом судді Святошинського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2022 року, cтягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожитокового мінімуму для дитини відповідного вітку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач просить задовольнити вимоги встановити розмір для стягнення аліментів у 5000,00 грн. у фіксованій сумі на місяць на час проживання доньки ОСОБА_9 з матір`ю, але не менше ніж шість місяців на рік, оскільки вважає на цей час такий розмір аліментів обґрунтованим, яке забезпечує потреби дитини відповідно до ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів».

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Таким чином, позивач, як платник аліментів в силу вимог ст. 181 СК України не наділений правом звернення до суду саме із вимогами про зміну способу стягнення аліментів. В даному випадку право позивача не порушено, а тому не підлягає судовому захисту.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Водночас, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем до позову долучено виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що позивач ОСОБА_4 зареєстрований, як фізична особа-підприємець (а.с. 12).

Судом критично оцінюються обґрунтування позову, що між батьками було досягнуто згоди про проживання дитини з батьком або матір`ю (або близькими родичами, дідусями та бабусями) не менше як 150 днів на рік порівну, оскільки відповідачем вказані обставини не підтверджено, а до позовної заяви долучено лише ніикм не підписаний шаблон Договору про участь у вихованні дитини, проживанні дитини та виплати коштів на утримання дитини (аліментів).

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач мав довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної вст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Крім того, судом враховано, що згідно довідки директора Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) комбінованого типу №11 Шевченківського району м. Києва від 04.01.2023 №03/01-25, ОСОБА_5 , 2017 року народження з 01 вересня 2022 року ОСОБА_5 дошкільний навчальний вклад (ясла-садок) комбінованого типу №11 Шевченківського району м. Києва. Відповідно до довідки №03/01-25 від 04.01.2023 виданої директором ДНЗ №11 всі питання, пов`язані з перебуванням дитини в ДНЗ вирішує мати - ОСОБА_2 .

Крім того, позивачем не доведено та ненадано доказів щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , а позивачем не заперечується факт, що станом на день розгляду справи їх донька проживає з матір`ю.

Відтак, доказів того, що після ухвалення рішення у відповідача покращилося матеріальне становище, або змінились обставини, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку витрат на лікування. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні вимоги позовної заяви про встановлення, що інші додаткові витрати пов`язані із медичним обслуговуванням, оздоровленням та розвитку здібностей дитини, іншими обставинами, батько та мати фінансуються окремо, в рівних частинах, оскільки позивачем необґрунтовано та ненаданого доказів наявності додаткових витрат на дитину у сторін та необхідності їх стягнення в розумінні ст. 185 СК України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_11 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, статтями 11, 27, 104, 105, 110, 111, 112, 180, 181, 182, 184, 185, 191, 192 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 20.04.2023.

Суддя: