Апеляційне провадження №22-ц/824/311/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову вказала, що 19.01.2016 року між нею та ПАТ «КБ «Хрещатик» був укладений Договір № 45D-654041 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів. Відповідно до п. 1.1 цього Договору банк приймає грошові кошти Вкладника у сумі 13 680, 89 доларів США на термін з 20.01.2016 року по 20.02.2017 року. Також 29.02.2016 року між Позивачем та Банком було укладено Договір № 45D-661162 банківського вкладу «Іменний» і доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією)процентів до суми вкладу. Відповідно до п.1.1 Договору Банк приймає грошові кошти вкладника в сумі 15305, 00 доларів США на термін з 29.02.2016 року по 28.02.2017 року. Проте, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016року «Про віднесення Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.04.2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноваження ліквідатора банку». Позивачем було подано заяву про включення до реєстру кредиторів. У витязі з реєстру кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» від 06.10.2016 року було повідомлено, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 були акцептовані у розмірі 543 029, 34 грн. Тому Позивач вважає, що залишок неповернутої заборгованості у розмірі 543 029, 34 грн. за вкладом є збитками. У зв`язку з вищевикладеним просила суд достягнути з Відповідача на її користь 543 029, 34 грн. майнової шкоди, 170 116, 97 грн. інфляційного збільшення боргу, що загалом становить 713 143, 31 грн., а також судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольни.

20.12.2022 року до Київського апеляційного суду від Національного банку України надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 06.04.2023 року сторони по справі не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 19.01.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір № 45D-654041 банківського вкладу «Різдвяний сніг» у доларах США із щомісячною сплатою процентів у розмірі 11 %, згідно з яким банк прийняв грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 в сумі 13 680,89 доларів США на термін з 20.01.2016 року по 20.02.2017 року (а.с. 9-10).

29.02.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір № 45D-661162 банківського вкладу «Іменний» у доларах США із щомісячною сплатою процентів у розмірі 10, 23%, згідно з яким банк прийняв грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 в сумі 15 305,00 доларів США на термін з 29.02.2016 року по 28.02.2017 (а.с.11-12).

05.04.2016 року постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» № 234, ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних та прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідно до довідки № 47/4-41-06-466 від 01.06.2016 року тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Хрещатик» на рахунках ОСОБА_1 , відкритих у ПАТ «КБ «Хрещатик», відкрито депозитні та карткові рахунки. Станом на 17.05.2016 року залишки коштів становлять: № 2635.6.008113.001 - 13 680, 89 доларів США; № 2638.2.008113.008 - 16, 55 доларів США; № 2638.1.008113.009 -17, 32 доларів США; № 2630.4.008113.008-15 411, 75 доларів США; №2 - 0, 38 доларів США; № 3 - 235, 01 доларів США (а.с. 14).

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик».

02.10.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №128000175 про проведення державної реєстрації припинення ПАТ «КБ «Хрещатик» як юридичної особи, тобто ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк - ліквідованим.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2018 року у справі №826/3021/18, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року залишено без змін, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 року № 560 «Про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик»; скасовано реєстраційну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про внесення запису від 06.04.2016 року №000175 у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодоо зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»; визнано протиправним та скасовано рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»; зобов`язано Національний банк України повернути ПАТ КБ «Хрещатик» банківську ліцензію від 11.10.2011 року №158 та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій від 11.10.2011 року № 158; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку»; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути ПАТ «КБ «хрещатик» свідоцтво учасника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2012 року № 019; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.01.2018 року № 71; скасовано реєстраційну дію приватного нотаріуса Київського мського нотаріального округу Бойко Людмили Миколаївни про внесення запису від 08.06.2016 року №4000175 у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в результаті ліквідації; скасовано реєстраційну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко .М. про внесення запису від 09.06.2016 року №5000175 у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах - зміну відомостей про керівника юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»; скасовано реєстраційну дію державного реєстратора Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про внесення запису від 22.01.2018 року №6000175 у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах - зміна складу підписантів ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності наявності причинно-наслідкового зв`язку між рішенням відповідача - НБУ і заявленою позивачем шкодою, що вказує на відсутність обов`язкових складових для покладення матеріальної відповідальності за майнову шкоду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 зазначеного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час введення тимчасової адміністрації не застосовується: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не нараховується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед кредиторами.

Згідно з абз. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500 000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань, є кредитором банку.

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку.

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15.

Частинами 4 та 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Положеннями ст. ст. 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку на підставі яких Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та спрямовує кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку на задоволення вимог кредиторів у порядку черговості.

Колегія судді вважає безпідставними доводи позивача про те, що стягнення суми вкладу має здійснюватися як відшкодування майнової шкоди, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача про те, що Національний банк України має нести майнову відповідальність за зобов`язаннями неплатоспроможного банку є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виведення неплатоспроможних банків з ринку шляхом здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації є виключеною компетенцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, натомість положеннями ст. 7 цього закону, встановлено, що органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень.

Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів статті 56 Конституції України та статті 1173 Цивільного кодексу України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру шкоди;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

При цьому, довести наявність цих елементів має саме позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 по справі №916/336/17.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

В той же час, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Позивач посилається на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2017 у справі № 826/15685/16, яка була залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, та ухвалою вищого адміністративного суду від 07 грудня 2017 року, де було визнано протиправною бездіяльність Національного Банку України.

Однак колегія суддів вважає, що зазначеним судовим рішенням не було встановлено причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника відповідача по справі та шкодою, що виключає стягнення з відповідача суми шкоди.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб « неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Наслідком віднесення банку до категорії неплатоспроможних є початок виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб неплатоспроможного банку з ринку і призначення тимчасової адміністрації (ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Задоволення вимог кредиторів здійснюється у процедурі ліквідації банку, в рамках якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визначає суму заборгованості кожному кредиторові та відносить вимоги до певної черги погашення, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), формує ліквідаційну масу банку (ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), реалізує майно банку (ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), здійснює задоволення вимог кредиторів (ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Отже віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження процедури ліквідації банку не має наслідком припинення зобов`язання між банком та клієнтом.

Вказане свідчить про те, що позивачі, як сторона за договором, внаслідок віднесення банку до категорії неплатоспроможних не втратив права на свої кошти, повернення яких підлягає у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином доводи апелянта щодо наявності підстав для відшкодування шкоди, яка завдана йому протиправною бездіяльністю НБУ, колегія суддів апеляційного суду прийняти не може. Інші доводи апелянта незаконність рішення суду першої інстанції не підтверджують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько