Справа № 752/3321/22
Провадження № 2/752/2069/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.01.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
за участі секретаря - Ракоїд Є.І.,
провівши заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що після смерті наймача - ОСОБА_4 , права наймача перейшли до неї, що підтверджується витягом з розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №563 від 30.08.2019 року.
10.10.2006 року до квартири вселилась відповідач як дружина члена сім`ї наймача.
На момент звернення до суду у спірній квартирі зареєстровані 4 особи, в тому числі і відповідач.
Позивач посилається на те, що відповідач в квартирі не проживає з 05.06.2014 року, не несе витрат на її утримання, в ній відсутні її речі.
В зв"язку з викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки наявність її реєстрації порушує права позивача та впливає на розмір нарахувань комунальних послуг.
18.02.2022 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.
Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, про місце і час слухання справи повідомлялась судом належним чином за місцем реєстрації.
На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду.
Відповідно до ст.280 ЦПК України та на підставі заяви позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.01.1993 року ОСОБА_4 було видано ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_1 , з членами своєї сім`ї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Відповідно до витягу з розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.08.2019 року №563, змінено договір найму ОСОБА_1 , яка родиною з трьох осіб (вона, син, невістка) мешкає в двокімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_1 , житловою площею 27,85 кв.м. з померлого чоловіка ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 21.01.2015 року).
Відповідно до довідки від 24.04.2009 року №682, виданої КП «ЖЕО-103», ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано 4 особи, зокрема, відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, з витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №62963320 від 04.06.2021 року вбачається, що станом на цю дату відповідач також зареєстрована за вищевказаною адресою.
Відповідно до актів про не проживання від 31.05.2016 року, 06.07.2016 року, 01.09.2016 року, 22.01.2021 року, 19.02.2021 року, 23.03.2021 року, складених КП «ЖЕО-103», ОСОБА_2 , не проживає у квартирі АДРЕСА_1 .
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.
В силу положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тобто, в даному випадку, позивач, звертаючись до суду з вимогами про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщення, в зв`язку з не проживанням в ньому протягом 6 місяців поспіль, повинен довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Відповідно до актів про не проживання від 31.05.2016 року, 06.07.2016 року, 01.09.2016 року, 22.01.2021 року, 19.02.2021 року, 23.03.2021 року, складених КП «ЖЕО-103», ОСОБА_2 , не проживає у квартирі АДРЕСА_1 .
Будь-яких заперечень на спростування зазначених обставин відповідачем не надано.
Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Відповідачем не надано доказів щодо виконання нею свого обов`язку щодо утримання житла та сплаті за комунальні послуги, які нараховуються.
Також з боку відповідача в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано доказів того, що вона цікавиться спірним житлом, або існують перешкоди у користуванні ним, або ж що існують поважні причини непроживання в квартирі.
Матеріали справи не містять доказів, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою.
Оскільки в ході судового розгляду судом не встановлено наявність у відповідача поважних причин для непроживання в спірній квартирі та існування перешкод у такому проживанні, а також зважаючи на те, що відповідач не мешкає в спірній квартирі протягом строків, встановлених ст.71 ЖК України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними і достатніми доказами, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, на підставі заяви відповідача про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя
Повний текст рішення виготовлено 24.01.2023 р.