ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2587/23 Справа № 2-2649/2011 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Барильської А.П.,Зайцевої С.А.

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Красєвича Артура Олександровича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року по матеріалам скарги ОСОБА_1 (заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») про визнання дій щодо відкриття виконавчих проваджень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29.09.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 (заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») про визнання дій щодо відкриття виконавчих проваджень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги представник заявника адвокат Заремба О.О. (діє на підставі ордеру серія ВС № 1076773 від 19.09.2022р.- а.с.№35), посилався на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебувають виконавчі провадження з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі провадження № 2/412/1421/2012 про стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитними договорами. Представник заявника вважає, що приватним виконавцем неправомірно відкрито виконавче провадження, оскільки на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився строк його пред`явлення. Крім того, в діях банку вбачається зловживання своїми процесуальними правами, оскільки за одним тим самим кредитним договором банк звертався до різних судів та вчиняв виконавчі написи. Просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. щодо відкриття виконавчих проваджень № 69759777 та № 69758988 постановами від 01.09.202р. на підставі виконавчих листів № 2/412/1421/2012, виданих Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, та зобов`язати приватного виконавця скасувати ці постанови.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 (заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») про визнання дій щодо відкриття виконавчих проваджень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Красєвич Артур Олександрович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зокрема, зазначає, що станом на час звернення стягувача до приватного виконавця Маковецького З.В. із заявами про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2012 року, сплили строки для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Крім того, в діях банку вбачається зловживання своїми процесуальними правами, оскільки за одним тим самим кредитним договором банк звертався до різних судів та вчиняв виконавчі написи.

Від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами апелянта та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебуває зведене виконавче провадження № 69758988 до складу якого входять:

-виконавче провадження № 69758988 з примусового виконання виконавчого листа № 2/412/1421/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у відношенні боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ППФ «БУГ» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитною угодою №Є/V3799 від 27.06.2008р. станом на 10.04.2012р. по кредиту та відсоткам в розмірі 1 117 126грн. 38коп., що є еквівалентом 139 763,09 дол. США, пеню в розмірі 147 760грн. 12коп., що є еквівалентом 18 486,19 дол. США, штраф відповідно до п.6.6. кредитної угоди в розмірі 63 256 грн. 50 коп. (а.с.№61-65);

-виконавче провадження № 69759777 з примусового виконання виконавчого листа № 2/412/1421/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у відношенні боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ППФ «БУГ» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитною угодою № Є/V 2742 від 28.04.2007р. станом на 10.04.2012р. по кредиту та відсоткам у розмірі 630 581грн. 28 коп., що є еквівалентом 78 891,69 дол. США, пеню в розмірі 178 672 грн. 96 коп., що є еквівалентом 22 353,68 дол. США, комісію в розмірі 7541грн. 65коп., штраф відповідно до п. 6.6. кредитної угоди в розмірі 40 475грн. 21коп.(а.с.№66-70).

Постановою приватного виконавця Маковецького З.В. від 01.09.2022р. виконавчі провадження № 69758988 та № 69759777 були об`єднані у зведене виконавче провадження № 69758988 (а.с.№71).

Звертаючись до суду зі скаргою, представник заявника посилається на те, що приватним виконавцем неправомірно вчинені дії щодо відкриття виконавчих проваджень, оскільки стягувачем АТ КБ «ПриватБанк» пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відмовляючи у задоволені скарги суд першої інстанції зробив висновок, що заявником не враховано переривання строків пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 14 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час видачі стягувачу виконавчих листів, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV ( чинного на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (чинного станом на 01.09.2022р.) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 1 частини 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частиною 5 передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження враховано, що в останнє виконавчий документ перебував на виконанні у Франківському відділі ДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області та повернутий без виконання 28.11.2019 року, у відповідності до вимог п.7 ст.37 Закону України Про виконавче провадження, що підтверджується відміткою на виконавчому документі, що вчинена державним виконавцем Борським Р.М. та постановою про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» АТ КБ «ПриватБанк» набув право повторно пред`явити до виконання виконавчі листи у трирічний строк з дня винесення постанови від 28.11.2019р. про повернення виконавчих документів, а отже - до 28.11.2022р.

З наявних в матеріалах справи постанов про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. вбачається, що вони датовані 01.09.2022р., а отже АТ КБ «ПриватБанк» не пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, а тому оскаржувані заявника постанови про відкриття виконавчих проваджень № 69759777 та № 69758988 від 01.09.2022р. вчинені відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» і права боржника порушені не були.

Так, 05.10.2016 року набрала чинності нова редакція Закону України Про виконавче провадження, якою встановлено 3-х річний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання, замість однорічного строку.

Частиною 5 Розділу ХШ Прикінцевих та перехідних положення Закону встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом (тобто, до 05.10.2016 року), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, стягувачем подано заяву про примусове виконання рішення Приватному виконавцю в межах трирічного строку, що встановлений в ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Правовідносини щодо оскарження дій виконавців з приводу строків пред`явлення виконавчих документів до виконання неодноразово були предметом розгляду Верховним Судом.

Так, відповідно до правових висновків в аналогічних правовідносинах, зроблених Верховним Судом у Постановах №516/149/2011 від 02.05.2018 року, №755/16161/20 від 14.04.2021 року, за якими до виконавчих листів, які видані до 05.10.2016 року застосовується однорічний строк пред`явлення до виконання, якщо такий виконавчий документ до виконання стягувачем не пред`являвся та строк пред`явлення до виконання якого закінчився до набрання чинності Законом України №Про виконавче провадження №1404-УШ від 02.-6.2016 , тоб то до 05.10.2016 року.

У випадку, якщо строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не закінчився до 05.10.2016 року, то строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання становить 3 роки, відповідно до вимог ст.12 Закону та ч.5 Розділу ХШ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону.

Таким чином, вирішуючи справу, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами, та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваній ухвалі висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для її скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Красєвича Артура Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

С.А. Зайцева