Провадження № 2/638/551/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючий: суддя Цвіра Д.М.,
при секретарі: Зінченко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду у м. Харкові, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» про зобов`язання вчинити певні дії, -
В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України (www.dabi.gov.ua), який містить відповідну інформацію з травня 2011 року, відсутня інформація стосовно будівництва гаражних боксів по АДРЕСА_2 .
За результатами перевірки благоустрою міста Харкова були встановлені порушення п.1 ч.1 ст.16, п.1 ч.2 ст.18, ч.2 ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.4.2.2, п.5.7.1.1 Правил благоустрою міста Харкова, у зв`язку з чим було складено Акт № 16-А перевірки благоустрою міста Харкова та видано Припис №16-П про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова, який у встановленому порядку було закріплено на елементі благоустрою гаражних боксах. Проте, вимогу щодо негайного зупинення проведення робіт та приведення території у попередній стан не виконано.
До Інспекції з благоустрою від ТОВ «СВІТ-1» надійшов лист (вих. № 18 від 16.10.2020), яким повідомлено, що відповідно до договору про співробітництво від 25.09.2020 року, укладеного між ТОВ «СВІТ-1» та ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_1 використовує частину земельної ділянки для будівництва гаражних боксів, чим підтверджується, що ТОВ «СВІТ-1» на даній земельній ділянці не вчиняє будь-яких дій щодо будівництва гаражних боксів, а користування та будівництво здійснює інша особа.
Інспекцією з благоустрою відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 16-Пр від 26 жовтня 2020 року за ст. 152 КУпАП.
Ухвалою суду від 16 січня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести без його участі, розгляд справи провести на підставі наявних письмових доказів.
Відповідач та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у жодне із призначених судом судових засідань не з`явилися, про причини неявки та їх поважність суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подавали.
Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Вимогами п.3.1.4. Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 7/15 від 20 листопада 2015 року (зі змінами та доповненнями) встановлено, що Департамент, зокрема, здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства України при використанні земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова фізичними та юридичними особами, зокрема виявляє та фіксує факти використання земельної ділянки без документа, що посвідчує право власності (користування) на земельну ділянку, виявляє та фіксує факти порушення умов договору оренди землі.
Відповідно до Положення про Інспекцію з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 7/15 від 20 листопада 2015 року (зі змінами та доповненнями), Інспекція з благоустрою утворюється ХМР та діє на правах відділу у складі Департаменту територіального контролю Харківської міської ради. Інспекція з благоустрою забезпечує проведення рейдів та перевірок території міста Харкова щодо виявлення фактів самовільного виконання земляних, ремонтних, будівельних, монтажних робіт, огородження території загального користування та/або вчинення інших дій, що супроводжуються порушенням об`єктів (елементів) благоустрою та/або погіршення їх наявного стану.
Як вбачається зі змісту договору оренди землі від 07 квітня 2020 року (зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, дата державної реєстрації 10.04.2020 року, номер запису про інше речове право 36255278), Харківська міська рада та ТОВ «СВІТ-1» уклали вказану угоду, зокрема, на підставі рішення 33 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 26.02.2020 р. № 2010/20 «Про надання земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів, припинення права користування земельними ділянками».
Пунктом 17 вказаного договору оренди землі як умову збереження стану об`єкта оренди визначено заборону самовільної забудови земельної ділянки, розміщення тимчасових споруд та малих архітектурних форм без оформлення відповідних документів, передбачених законодавством. Окрім цього, в п. 27 договору оренди землі визначено права Орендаря, з-поміж яких передбачено право за письмовою згодою Орендодавця зводити у встановленому законодавством порядку житлові будинки, виробничі, торгівельні, культурно-побутові, інші будівлі та споруди і закладати багаторічні насадження, а також право передавати земельну ділянку або її частину в суборенду без змін умов використання земельної ділянки за письмовою згодою Орендодавця.
В якості додатку до Акту № 16-А додано план-схему розташування гаражних боксів та фотоматеріали підтверджуючі факт проведення будівництва.
06 жовтня 2020 року Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради складено припис № 16-П про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова, вимоги якого не було виконано в установлений даним приписом строк.
З листа директора ТОВ «СВІТ-1» Усова В.І. від 16 жовтня 2020 року вих. № 18, який надійшов до Інспекції з благоустрою на виконання припису № 16-П від 06 жовтня 2020 року, слідує, що відповідно до договору про співробітництво від 25.09.2020 року, укладеного між ТОВ «СВІТ-1» та ОСОБА_1 , останній використовує частину земельної ділянки для будівництва гаражних боксів.
26 жовтня 2020 року Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення № 16-пр за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі результатів перевірки, проведеної 12 листопада 2020 року, під час якої були виявлені порушення п. 1 ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 18, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 4.2.2, п. 5.7.1.1. Правил благоустрою міста Харкова, затверджених рішенням Харківської міської ради від 16 листопада 2011 року №504/11 (зі змінами та доповненнями).
Згідно з листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради вих. № 1333/0/250-20 від 11.12.2020 станом на сьогоднішній час будь-які документи дозвільного характеру стосовно гаражних боксів за адресою: АДРЕСА_2 до Інспекції не надходили.
В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України (www.dabi.gov.ua), який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо вищевказаних об`єктів.
Відповідач відмовився у добровільному порядку знести незаконно побудовані гаражні бокси, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, отже до спірних правовідносин слід застосувати положення ст.376 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до такого висновку.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з п. б ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Положеннями ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Положеннями п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів.
Позивач стверджує, що гаражні бокси, збудовані на вказаній земельній ділянці, є самочинним будівництвом, оскільки земельна ділянка не відводилася для будівництва гаражних боксів, не надавалась у користування чи в оренду відповідачу, а метою її відведення є будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, вважаючи, що підставами віднесення до об`єктів самочинного будівництва цих гаражних боксів є вимоги ч. 4 ст.376 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, а тому знесення вказаних об`єктів самочинного будівництва не може ставитися в залежність від можливостей їхньої перебудови, оскільки вони не мають ніякого законного первісного стану, тому що від самого початку будуються з грубим порушенням чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.
Згідно з п. а ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.
За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Таким чином, об`єкти будівництва є самочинними у випадках наявності однієї із вказаних умов: збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; збудовані або будуються без належно затвердженого проекту; збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
Згідно з частинами 4, 7 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.
За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил.
У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Отже, за змістом вказаних норм постановлення судом рішення про знесення самочинного будівництва може мати місце у разі: якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб; істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; істотного порушення будівельних норм і правил.
У цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.
Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що, передання ТОВ «СВІТ-1» права користування та забудови частини земельної ділянки відповідачем на підставі договору про співробітництво, здійснено з порушенням вимог законодавства, а також умов договору оренди землі укладеного ТОВ «СВІТ-1» з Харківською міською радою, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 413 ЦК України право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці), внесено до статутного фонду, передано у заставу.
Згідно зі ст. 8-1 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною другою цієї статті випадків. Право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності, наданої для будівництва житлового будинку, може бути відчужене орендарем за згодою орендодавця у разі, якщо таке будівництво розпочате, на строк та на умовах, визначених первинним договором оренди, або якщо таке відчуження передбачено первинним договором оренди.
Так, у пп. е,ж п. 28 договору оренди землі, укладеної між Харківською міською радою та ТОВ «СВІТ-1» 07 квітня 2020 року, закріплені обов`язки Орендаря, серед яких, зокрема, визначено обов`язок використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором, а також обов`язок дотримуватися правил добросусідства, державних норм і правил, проектних рішень, правил забудови міста Харкова, чинного законодавства України.
Відповідно до пп. б, е п. 27 договору оренди визначено права Орендаря, з-поміж яких передбачено право за письмовою згодою Орендодавця зводити у встановленому законодавством порядку житлові будинки, виробничі, торгівельні, культурно-побутові, інші будівлі та споруди і закладати багаторічні насадження, а також право передавати земельну ділянку або її частину в суборенду без змін умов використання земельної ділянки за письмовою згодою Орендодавця.
Пунктом 17 договору оренди землі як умову збереження стану об`єкта оренди визначено заборону самовільної забудови земельної ділянки, розміщення тимчасових споруд та малих архітектурних форм без оформлення відповідних документів, передбачених законодавством.
Таким чином, оборот суперфіцію земельної ділянки комунальної власності є обмеженим відповідно до вище зазначених норм законодавства, а також умов договору.
Особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
За змістом ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України або видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.
У ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи;
3) затвердження проектної документації;
4) виконання підготовчих та будівельних робіт;
4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);
5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Із наведених правових норм слідує, що передумовою для затвердження проектної документації є отримання вихідних даних.
Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є:
1) містобудівні умови та обмеження;
3) завдання на проектування.
За змістом ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.
У п. 3 та п. 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Україні від 16.05.2011 № 45 передбачено, що для забезпечення проектування об`єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки).
Як встановлено судом, Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування гаражних боксів по АДРЕСА_2 не надавались.
З наданих стороною позивача доказів вбачається, що будь-яких документів дозвільного характеру на будівництво гаражних боксів за адресою: АДРЕСА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради не надходило.
Також, в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України, який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року відсутня інформація щодо вищевказаних об`єктів.
Таким чином, суд встановив, що відповідач здійснив будівництво гаражних боксів на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , що не перебуває у його користуванні, не відведена для цього виду забудови та без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без документів дозвільного характеру, без належно затвердженого проекту.
Отже, у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого ЦК України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову, тобто ч. 7 ст. 376 ЦК України спірні правовідносини не регулює.
Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, вказані гаражні бокси є самочинним будівництвом у розумінні положень ч.1 ст. 376 ЦК України, а тому згідно з положеннями ч.4 ст. 376 ЦК України підлягають знесенню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених Харківською міською радою позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Харківської міської ради судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійки.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).
Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1»
Повний текст судового рішення виготовлено 18.04.2023 року.
Суддя Д.М. Цвіра