Справа № 181/511/23
Провадження № 2/181/135/23
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

"21" квітня 2023 р. смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Філь О.Є., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання звільнення з посади, -
ВСТАНОВИВ:
18 квітня 2023 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання звільнення з посади.
Дослідивши подану позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у даній справі, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про прийняття позовної заяви, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст.4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Отже, військова служба є різновидом служби публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, належать до юрисдикції адміністративних судів.
Предметом вказаного спору є звільнення позивача з публічної служби в запас Збройних сил України з виплатою в момент звільнення належного позивачу грошового забезпечення, тому суддя вважає, що даний спір підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.
Розгляд справи з порушенням правил юрисдикції, суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
З урахуванням вказаного вище, оскільки у даній справі спірні правовідносини виникли з приводу проходження позивачем військової служби, є публічно-правовими, тому суддя дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання звільнення з посади не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження необхідно відмовити, а зазначений спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України і позивач не позбавлений можливості захистити своє право, звернувшись до адміністративного суду із вказаним позовом.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 186, 260, 261 ЦПК України, суддя, -
УХВАЛИВ:
У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання звільнення з посади - відмовити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції адміністративних судів.
Ухвала, як така, що постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О. Є. Філь