Справа № 199/7785/22
(2/199/544/23)
РІШЕННЯ

іменем України

11.04.2023

м. Дніпро

справа №199/7785/22

провадження №2/199/544/23

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Васильєва В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

відповідач Мостобудівельний загін №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд»

відповідач Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» в особі розпорядника майна Кіцул Сергія Богдановича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мостобудівельного загіну №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» в особі розпорядника майна Кіцул Сергія Богдановича, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, про визнання права користування житлом, зобов`язання укласти договір найму,

за участі учасників справи:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів адвоката Павелка С.М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом до Мостобудівельного загіну №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» в особі розпорядника майна Кіцул Сергія Богдановича, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, про визнання права користування житлом, зобов`язання укласти договір найму.

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_1 у період з 02.06.2005 по 23.04.2009 перебував у трудових відносинах з Мостозагін №12 Відкритого акціонерного товариства «Мостобуд», про що свідчать записи у його трудовій книжці.

Як працівника підприємства, ОСОБА_1 було поселено у кімнату гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де він, разом з дружиною та дітьми, проживає по теперішній час. Іншого житла сім`я ОСОБА_3 немає.

Так, під час реформування державних підприємств у процесі приватизації статутних капіталів господарських товариств, утворених на базі майна державних підприємств, не включалися об`єкти державного житлового фонду. Зазначені об`єкти державної власності залишалися у сфері управління державних органів приватизації, які виступали засновниками утворених на базі майна державних підприємств господарських товариств.

У процесі приватизації до статутного капіталу ВАТ «Мостобуд» не увійшло державне майно, а саме гуртожиток, розташований по АДРЕСА_1 , утім залишився на балансі Мостозагону №12 ВАТ «Мостобуд».

Наказом Фонду державного майна України № 357 від 05.03.2001 встановлено, що функції з управління державним майном, яке в процесі приватизації не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, за територіальною ознакою - місцем розташування господарських товариств покладено на регіональні відділення Фонду державного майна України.

Таким чином, балансоутримувачем вищезазначеного гуртожитку є Мостозагін №12 ПАТ «Мостобуд», а управителем/власником такого майна є Регіональне відділення фонду державного майна по м. Києву.

Кожного року, між орендарями - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та орендодавцем (балансоутримувачем) Мостозагін №12 ПАТ «Мостобуд», укладався договір оренди житлової площі строком на один рік, який є підставою для користування житлом та який регулює порядок оплати послуг за користування житлом тощо.

Останній договір оренди жилої площі (ліжко-місця) було укладено на півроку, а саме строком до 31.06.2022, і в подальшому не переукладався. На листи щодо укладення договору найму та надання документів необхідних для реєстрації у житловому приміщенні ані Мостозагін №12 ПАТ «Мостобуд», ані «Мостобуд», ані розпорядник майна відповіді не надають, чим, на думку позивачів, порушують житлові права мешканців гуртожитку та змушують останніх звертатися до суду за захистом свої порушених прав та інтересів.

На підставі викладеного, позивачі просили суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 ; зобов`язати Мостозагін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» укласти з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення із додатками відповідно до ст. 130 Житлового кодексу України.

Ухвалою суду від 21.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мостобудівельного загіну №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» в особі розпорядника майна Кіцул Сергія Богдановича, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, про визнання права користування житлом, зобов`язання укласти договір найму залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 16.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

11.04.2023 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов. Додатково зазначив, що певний період часу перебував у трудових відносинах з Мостозагін №12 Відкритого акціонерного товариства «Мостобуд». У травні 2009 року трудові відносини було припинено. На даний час зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Останній договір оренди жилої площі (ліжко-місця) було укладено на півроку, а саме строком до 31.06.2022. На підставі викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 також підтримала позов. Зазначила, що в 2007 році разом з чоловіком ОСОБА_1 заселилися в гуртожиток, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останній перебував у трудових відносинах з Мостозагін №12 Відкритого акціонерного товариства «Мостобуд». Станом на сьогоднішній день також проживають за вказаною адресою. На підставі викладеного, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивачів адвокат Павелко С.М. у судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому. Також зазначив, що строк договору оренди жилої площі (ліжко-місця) сплинув 31.06.2022, при цьому позивачі умови договору виконують належним чином, а саме продовжують сплачувати орендну плату за проживання у гуртожитку, утримують житлове приміщення в належному стані, проводять поточний ремонт житла, оплачують комунальні послуги тощо. На листи щодо укладення договору найму та надання документів необхідних для реєстрації орендодавців у житловому приміщенні, ані Мостозагін №12 ПАТ «Мостобуд», ані «Мостобуд», ані розпорядник майна відповіді не надають. На підставі викладеного, просив суд визнати за позивачами право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 , а також зобов`язати Мостозагін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» укласти з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення.

Представник відповідача Мостобудівельного загону №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов.

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» в особі розпорядника майна Кіцул Сергія Богдановича в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву в судове засідання не з`явилася, надавши пояснення на позовну заяву, де зазначила, що спірне жиле приміщення, в якому проживають позивачі, є гуртожитком, утім останні не мають підстав для проживання у ньому, оскільки не є працівниками містобудівельного загону №12 ПАТ «Мостобуд». Так, термін дії договору оренди, що був підставою для їх тимчасового проживання у кімнаті АДРЕСА_4 закінчився 31.06.2022, будь-які інші підстави для подальшого їх проживання в орендованому приміщенні відсутні, а тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхні неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають виселенню з нього, без надання іншого житлового приміщення. Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 припинив трудові відносини з відповідачем ще в 2009 році, тому жодні правові підстави продовжувати договір найму для проживання його родини у гуртожитку, на даний час відсутні. Додатково зазначила, що підприємство Мостобудівельний загін №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» з 2017 року перебуває у процедурі банкрутства, відповідно не має фінансових можливостей для утримання та проживання у гуртожитку жодних осіб, які не перебувають з підприємством у трудових відносинах. На підставі викладеного зазначила, що договір оренди, який дає право на проживання не підписувався, а отже позивачі не набули права на постійне користування даним житловим приміщенням, тому у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Поняття житло не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання житлом, яке підлягає захисту на підставі п.1 ст..8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів ст.8 Конвенції. Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, 44, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Отже, житло є невід`ємною складовою особистого життя людини, яка має природне право жити так, як бажає, бути захищеною від оприлюднення фактів особистого життя. Але це неможливо без поваги до її житла, де значною частиною проходить це особисте життя, і тому людина має таке ж природне право не тільки на саме житло, а й на недоторканність його.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно вимог частин 1,2,3 статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Договір найму житла укладається у письмовій формі (стаття 811 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_5 перебуває на балансі Мостозагону №12 ВАТ «Мостобуд».

Наразі в провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/7590/22 за позовом Дніпровської міської ради до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про зобов`язання вчинити дії, а саме зобов`язати відповідачів передати гуртожиток по АДРЕСА_1 , до комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради.

02 червня 2005 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на посаду арматурника 4 розряду до Мостозагону №12 Відкритого акціонерного товариства «Мостобуд» і 15 жовтня 2007 року на підставі його заяви на ім`я Начальника Мостозагону №12 ВАТ «Мостобуд» було погоджено заселення до гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

23 квітня 2009 року позивача ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату. Водночас за заявою останнього від 08 травня 2009 року погоджено його проживання у кімнаті гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що ордер на проживання у кімнаті гуртожитку ОСОБА_1 та членам його сім`ї не видавався, а проживання позивачів відбувалося на підставі договорів оренди, які кожного року укладалися між ОСОБА_1 та Мостозагоном №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» в особі начальника Мостозагону №12 Підченка П.А.

Крім того, як встановлено судом та підтверджено позивачами, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх малолітні діти є зареєстрованими за адресою АДРЕСА_6 .

Доводи позивачів щодо формальної реєстрації суд не бере до уваги, оскільки такі доводи суперечать вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Розглядаючи спір, суд також бере до уваги, що проживання позивачів у кімнаті гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 здійснювалося за договорами оренди, що згідно чинного законодавства не створює право постійного користування житловим приміщенням.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мостобудівельного загіну №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» в особі розпорядника майна Кіцул Сергія Богдановича, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, про визнання права користування житлом, зобов`язання укласти договір найму - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2023 року.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_7 .

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_7 .

відповідач Мостобудівельний загін №12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», , місце знаходження вул. Молодогвардійська, 5, м. Дніпро, 49000.

відповідач Публічне акціонерне товариство «Мостобуд», місце знаходження вул. Панківська, буд.5, м. Київ, 01033, в особі розпорядники майна Кіцул Сергія Богдановича, місце знаходження АДРЕСА_8 .

третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, , місце знаходження бульвар Т.Шевченка, 50-Г, м. Київ, 01032.

Суддя О.Б. Подорець