Справа № 157/210/23
Провадження №2/157/123/23
УХВАЛА

18 квітня 2023 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог зазначає, що після смерті батька ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок та надвірні будівлі і споруди за вищезазначеною адресою. Факт належності спадкодавцю будинковолодіння стверджується рішенням Хотешівської сільської ради №14 від 29.11.1994 року про дозвіл на право будівництва житлового будинку, довідками Хотешівської сільської ради №22, №23 від 10.01.2023 та витягом з погосподарської книги №2 за 2016-2020 роки Хотешівського старостинського округу №15. Спадкоємцем першої черги за законом є він, його мати ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_6 , які не претендують на спадкове майно. Він звернувся до приватного нотаріуса Камінь-Каширського нотаріального округу Горбачука Ігора Михайловича із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було роз`яснено, що не можливо видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю передбачених правовстановлюючих документів. Таким чином, він на даний час являється власником житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , проте зареєструвати право власності на них, як того вимагає закон, не може у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів.

Ухвалою судді Камінь-Каширського районного суду від 06 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала та повідомила, що на час смерті чоловіка ОСОБА_4 постійно проживала разом з останнім в одному будинку і заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини, що відкрилася з дня смерті чоловіка, не подавала, а також зазначила, що житловий будинок був побудований у період шлюбу.

Частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно із ст. 60 СК України, майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2 , яка постійно проживала із спадкодавцем на час його смерті, фактично прийняла спадщину, а також і те, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями є спільною сумісною власністю подружжя.

З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачкою позову суперечить вимогам закону, а тому у прийнятті визнання позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

У прийнятті визнання відповідачкою ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо не підлягає, заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Дата складення повного тексту ухвали - 21 квітня 2023 року.

Головуючий: О. В. Антонюк