н/п 2/174/130/2023
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 квітня 2023 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, третя особа виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.12.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а/з № 160 та визначити місце проживання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Статтями 175,177 Цивільного процесуального кодексу України встановлені вимоги до позовної заяви.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, в порушення вимог ч.3 ст.175 ЦПК України, представник позивачки не зазначила: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; не виклала в повному обсязі обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, не зазначено де на даний час проживає позивачка та її малолітні діти.

До того ж, в позовній заяві не зазначено, чи є у сторін спільно нажите майно та чи мається спір між сторонами щодо цього майна.

Згідно ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У прохальній частині позовної заяви позивачка просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Однак, в порушення зазначених вимог, у позовній заяві не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином заявлені вимоги пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами, до того ж вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не можуть бути взаємопов`язані між собою, оскільки регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини або навпаки.

Крім того, при розгляді спору про визначення місця проживання дитини обов`язковим є залучення органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому.

До того ж, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв`язку з цим провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справи про визначення місця проживання дитини, і як наслідок, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, тому зазначені вище вимоги доцільно розглядати окремо.

Також, відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження N 61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище позивача), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Однак у позовній заяві не викладено обставин та не зазначені докази на підтвердження існування між подружжям спору щодо визначення місця проживання дітей, відомості про звернення позивачки до служби у справах дітей з приводу визначення місця проживання дітей також відсутні, не зазначено за якою саме адресою позивачка просить визначити місце проживання дітей разом з нею, докази на підтвердження доцільності проживання дітей разом з позивачкою також не зазначені.

Крім того, згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, представник позивачки вказує, що в якості доказу вона додає до позовної заяви копію свідоцтва про шлюб, однак в матеріалах справи таких доказів не виявлено, про що 13.04.2023 працівниками суду був складений відповідний акт.

Також, представник позивачки не зазначив у кого (у позивачки або іншої особи) знаходиться оригінал цього документу, не зазначено чи подані позивачкою всі наявні у неї докази.

Також, ст.9 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, яка згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» є єдиною державною (офіційною) мовою в Україні.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Частина 3 ст.14 даного закону зауважує, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Згідно ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Засвідчення вірності перекладу документів з однієї мови на іншу здійснюється нотаріально, в порядку, передбаченому статтею 79 Закону України «Про нотаріат».

Однак, як вбачається з додатків до позовної заяви, представником позивачки надано суду копії документів, викладених на іноземній мові, переклад яких на українську мову відсутній, що суперечить вищевказаним вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачці час для усунення вищевказаних недоліків заяви.

Керуючись ст.ст.174-175, 177, 185, 186, 258-260, 353 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, третя особа виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків заяви в розмірі 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що якщо вона відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивачка не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис А.А.Борцова