Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1065/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового -засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що відповідачі є співвласниками житлового будинку на земельній ділянці площею 0,038 га., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого 29.12.2010 року Виноградівською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради №387 від 22.12.2010 року та зареєстрованого КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» 29.12.2010, номер запису 5348 в книзі 20.

Житловий будинок побудовано відповідачами в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 , видане 22.12.1973 року Виноградівським міським бюро ЗАГСу та Будівельним паспортом.

«10» березня 2022 року позивач уклав з відповідачем письмовий Попередній договір (надалі Договір), предметом якого є - житловий будинок з надвірними будівлями в цілому на земельній ділянці площею 0,038 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

«10» березня 2022 року сторонами Договору складений Акт прийому -передачі Майна, що згідно п. 7., п. 13 Договору свідчить про отримання позивачем у володіння вказане Майно.

Дружина позивача, ОСОБА_4 , надала згоду на продажу житлового будинку, про що вона розписалася в попередньому договорі купівлі- продажу житлового будинку від 10.03.2022 року.

Згідно умов Договору відповідач зобов`язався в майбутньому передати на оплатній основі Майно, а Позивач зобов`язався в майбутньому прийняти це Майно, до 31.12.2022 року по ціні 39.000,00 доларів США.

На виконання цього Договору відповідач отримав від позивача аванс в рахунок оплати вартості Майна в сумі 10.000,00 доларів США, про що відповідач склав відповідну розписку від 10.03.2022 року.

Позивач, як і відповідач добросовісно виконували п.п. «А», «Б» п.4. цього Договору: підготував в строк до 10.05.2022 року документи, необхідні для укладення основного, нотаріально посвідченого договору.

На момент звернення сторін до нотаріуса. відповідачі отримали решту 29.000,00 тисяч доларів США. в рахунок повної ціни житлового будинку, про що була нею складена розписка від 30.12.2022 року.

Приватний нотаріус своїм листом - відмовою повідомив, що укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не має можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок.

В такому випадку, позивач ОСОБА_1 отримав право, згідно п. 14 Договору, подати позов до суду про визнання за позивачем права власності на житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими своєчасно у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими своєчасно, у судове засідання не з`явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Відповідачі є співвласниками житлового будинку на земельній ділянці площею 0,038 га., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого 29.12.2010 року Виноградівською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради №387 від 22.12.2010 року та зареєстрованого КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» 29.12.2010, номер запису 5348 в книзі 20.

Житловий будинок побудовано відповідачами в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 , видане 22.12.1973 року Виноградівським міським бюро ЗАГСу та Будівельним паспортом.

Згідно відомостей Технічного паспорту, виданого 27.01.2023 року сертифікованим інженером ФОП ОСОБА_5 , на житловий будинок з погосподарськими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 , загальна площа його становить 252,7 кв.м., житлова площа становить 10,4 кв.м. Надвірні споруди та будівелі: сарай - літера Б, свинарник - літера В, вбиральня - літера Г, ворота - №1, огорожа - №2 . рік побудови 1991.

«10» березня 2022 року позивач уклав з відповідачем письмовий Попередній договір (надалі Договір), предметом якого є - житловий будинок з надвірними будівлями в цілому на земельній ділянці площею 0,038 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

«10» березня 2022 року сторонами Договору складений Акт прийому -передачі Майна, що згідно п. 7., п. 13 Договору свідчить про отримання позивачем у володіння вказане Майно.

Дружина позивача, ОСОБА_4 , надала згоду на продажу житлового будинку, про що вона розписалася в попередньому договорі купівлі- продажу житлового будинку від 10.03.2022 року.

Згідно умов Договору відповідач зобов`язався в майбутньому передати на оплатній основі Майно, а Позивач зобов`язався в майбутньому прийняти це Майно, до 31.12.2022 року по ціні 39.000,00 доларів США.

На виконання цього Договору відповідач отримав від позивача аванс в рахунок оплати вартості Майна в сумі 10.000,00 доларів США, про що відповідач склав відповідну розписку від 10.03.2022 року.

Позивач, як і відповідач добросовісно виконували п.п. «А», «Б» п.4. цього Договору: підготував в строк до 10.05.2022 року документи, необхідні для укладення основного, нотаріально посвідченого договору.

На момент звернення сторін до нотаріуса. відповідачі отримали решту 29.000,00 тисяч доларів США. в рахунок повної ціни житлового будинку, про що була нею складена розписка від 30.12.2022 року.

Приватний нотаріус своїм листом - відмовою повідомив, що укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не має можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок.

В такому випадку, позивач ОСОБА_1 отримав право, згідно п. 14 Договору, подати позов до суду про визнання за позивачем права власності на житловий будинок.

Завданнями цивільного судочинства визначено, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною другою статті 2 ЦПК, якої суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 11 ЦПК вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

У загальних положеннях про зобов`язання передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також наголошено про необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ІДК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі "Федоренко проти України" (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути "існуючим майном"' або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства", заява N 44277/98).

В іншій справі "Н.К.М. проти Угорщини" (NKM v. Hungary, скарга N 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що "правомірні очікування" підлягають захисту як власне майно і майнові права.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

В ст. 328 ЦК закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої.Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 911/3594/17).

Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі N 916/2791/13 зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16, від ЗО січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 48/340, від 19 травня 2020 року у справі N 916/1608/18.

Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.

Таким чином, вказаний договір укладено його сторонами з певною економічною метою, якої вони мали досягти внаслідок його виконання, дотримуючись принципу добросовісності, розумності і справедливості, визначеного у статтях 3, 509 ЦК України. І такою метою було отримання Позивачем у власність об`єкта нерухомості (пункти 1.1, 1.2 договору, а сторони договору повинні були діяти у відповідності до цієї мети.

Позивач виплатив відповідачу повну суму вартості предмета купівлі- продажу, але з незалежних від нього причин не може оформити право власності на нього.

Тобто, за вказаним Договором позивач має право вимагати визнання за ним абсолютного права (власності), за який він сплатив повну вартість та отримав від свого правопопередника володіння купленим як власник. Тобто в даний час він володіє житловим будинком як своїм та має обґрунтовані та законні сподівання на визнання власності на нього з сторони держави та будь якої третьої особи.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленного позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями в АДРЕСА_1 , загальною площею 252,7 кв.м., житловою - 10,4 кв.м., рік побудови 1991.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта