Провадження № 2/522/1505/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сулими А.С.,

учасники справи у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна та договору іпотеки недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ТОВ «Брайт Інвестмент» (далі відповідач-1), ОСОБА_2 (далі відповідач-2), ОСОБА_3 (далі відповідач-3) та ОСОБА_4 (далі відповідач-4) у якому просила суд визнати недійсними:

- договір купівлі-продажу від 08.06.2007, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. за реєстром № 772, зареєстрований 21.06.2007 Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 116 в книзі 652пр-82, реєстраційний номер 19087749, номер витягу 14982241;

- договір купівлі-продажу від 16.07.2007, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений Гашовою В.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 9942, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 16.07.2007 за реєстраційним номером 2219213;

- іпотечний договір від 26.07.2007, укладений між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Брайт Інвестмент» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., зареєстрований в реєстрі за № 9947.

Позов обґрунтовано тим, що оспорюваним договором іпотеки порушено право власності позивача на квартиру, яка придбана нею на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2017, оскільки спірний договір укладений в порушення вимог законодавства, яке виразилося в тому, що у особи, яка передала квартиру в іпотеку не було права на її передачу. Також позивач вважає, що оспорюваними договорами купівлі-продажу порушено її право власності на квартиру, так як рішення Приморським районним судом м. Одеси від 15.12.2004 у справі № 13918/04 про визнання за ОСОБА_4 права власності на спірну квартиру не приймалося, отже державна реєстрація права власності за цією особою відбулася всупереч вимогам чинного законодавства на підставі підробленого документа.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2021 відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 04.08.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

09.09.2021 до суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності.

У відзиві на позовну заяву представник ТОВ «Брайт Інвестмент» вказує, що не погоджуються з доводами, які викладені у ній, оскільки ТОВ «Бліц 2011» передало позивачу не існуюче право на квартиру, тому не існує її порушеного права, за відновленням якого позивачка звернулася до суду. Представник відповідача-1 вважає, що позивачкою не обґрунтовано позовні вимоги та не доведено підстав, які б давали їй право на звернення до суду. У зв`язку з викладеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

13.12.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

04.04.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача адвоката Семенової Н.С. про повернення до стадії підготовчого провадження та про заміну неналежного відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» на належного ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра».

У судове засідання, призначене на 04.04.2023 учасники справи не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд клопотань про повернення до стадії підготовчого провадження та про заміну сторони у справі без її та позивача участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 24.01.2017 між позивачем та ТОВ «Бліц 2011» було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 (далі квартира). На момент укладення договору, квартира не перебувала під арештом чи забороною, не була заставлена, не перебувала у податковій заставі. Даний договір був посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку.

Позивач зареєстрував за собою право власності на квартиру згідно з рішенням приватного нотаріуса Ластівки В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33547362 від 24.01.2017.

Із змісту договору купівлі-продажу вбачається, що квартира належала ТОВ «Бліц 2011» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. 06.09.2016 за № 1330.

Позивач зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами справи № 522/17/21 Приморського районного суду м. Одеси за позовом ТОВ «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ТОВ «Бліц 2011», ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу Хоми Анни Сергіївни, ОСОБА_7 про поновлення запису про іпотеку, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, вона довідалася про існування іпотечного договору від 26.07.2007, який укладений між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Брайт Інвестмент», та ОСОБА_2 , за умовами якого останній передав в іпотеку ВАТ КБ «Надра» вказану квартиру.

Із змісту договору іпотеки вбачається, що квартира на момент передачі її в іпотеку належала відповідачу-2, на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2007, який укладений між відповідачем-2 та відповідачем-3.

За умовами договору купівлі-продажу від 16.07.2007, відповідач-2 придбав у відповідача-3 квартиру, яка належала останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2007.

Згідно умов договору купівлі-продажу від 08.06.2007, відповідач-3 придбав квартиру у відповідача-4, якій вона належала на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15.12.2004 у справі № 13918/04.

16.07.2007 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ОД07/01/2007/840-к/114 (далі кредитний договір), а також на забезпечення виконання зобов`язань за кредитом, іпотечний договір від 16.07.2007 за яким в іпотеку передано квартиру.

05.08.2020 відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (далі Товариство) був укладений договір № GL48N718070_blankпро відступлення права вимоги, за умовами якого Товариство набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором та іпотечним договором від 16.07.2007.

18.12.2020 Товариство та відповідач-1 уклали договір № GL48N718070_blank_04 про відступлення права вимоги, за умовами якого відповідач-1 набув право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором та іпотечним договором від 16.07.2007.

Згідно листа КП «Міське агентство з приватизації житла» від 27.04.2021 № 192/01-09 квартира приватизована у 1996 році двома особами.

19.08.1996 Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частках по 1/2 кожному.

Постановою слідчого у складі слідчої групи СУ ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Тимощука Ю.В. від 08.02.2021 ОСОБА_1 була залучена до участі в досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні № 0004266, за фактами заволодіння невстановленою групою осіб об`єктами нерухомого майна одиноких, безрідних осіб, у тому числі об`єктами категорії відумерлої спадщини, в якості потерпілої.

Під час ознайомлення з матеріалами вищенаведеного кримінального провадження, позивач отримав копію рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15.12.2004 у справі № 13918/04, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , визнано право власності на квартиру за ОСОБА_4 та зобов`язано КП МБТІ та РОН м. Одеси зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на квартиру.

На виконання вищенаведеного рішення суду, 04.06.2007 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру.

Проте, із відповіді Приморського районного суду міста Одеси від 21.07.2021 вбачається, що справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у суді за 2004 рік не реєструвалась, під номером 2-13918/04 зареєстровані інші сторони.

Позивач зазначає, що державна реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_4 відбулася всупереч вимогам чинного законодавства на підставі підробленого документа, у зв`язку з чим ця особа не набула право власності на квартиру і вона не мала права укладати договір купівлі-продажу від 08.06.2007 щодо відчуження квартири.

Відповідно до частин першою, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятоюта шостою статті 203цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 203 наведеного Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17.

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 439/212/14-ц, яка враховується судом під час розгляду даної справи.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивач обрав способом захисту своїх прав визнання недійсними спірних договорів. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, ОСОБА_4 не набувала права власності на квартиру і відповідно не мала правових підстав для її відчуження, тому всі оспорювані правочини є недійсними.

Водночас згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_1 24.01.2017 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2017.

Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру не визнається та оспорюється ТОВ «Брайт Інвестмент» в межах справи № 522/17/21.

Натомість задоволення будь-якої з вимог, заявлених позивачем, не призведе до захисту її майнових прав на спірну квартиру.

Зазначене свідчить про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх оспорюваних прав, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає про відсутність підстав для застосування позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем-1, оскільки остання підлягає застосуванню лише за наявності підстав для задоволення позову, тоді як у даному випадку суд не вбачає підстав для задоволення позову у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх оспорюваних прав.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна та договору іпотеки недійсними відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текс рішення складено 18.04.2023.

Суддя І.А. Павлик