Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 646/6397/21
Провадження № 2/553/1382/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Зубань Н.Л., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає: стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі частини заробітку починаючи з 29.12.2021 і до досягнення 23 років, за умови продовження навчання; стягнути понесені додаткові витрати, а саме 50% від суми оплати за навчання в розмірі 15931,40 грн; стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати, що будуть понесені в розмірі 25838,75 грн.

Заявлені вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано, мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільний син сторін продовжує навчання, є студентом Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця денної форми навчання за контрактом, у зв`язку із чим потребує допомоги з боку батька. Витрати з утримання сина несе лише позивач, оскільки син навчається на денній формі, він не має змоги працювати та забезпечувати себе самостійно. Витрати складають оплату послуг з навчання, проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники, що зумовило необхідність звернення до суду. Вимоги в частині стягнення додаткових витрат обґрунтовані позивачем вартістю навчання, половину якої ОСОБА_2 прохає стягнути з відповідача на її користь.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.11.2021, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження.

21.02.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_3 прохає відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути понесені витрати на правничу допомогу.

Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ до Ленінського районного суду м.Полтави з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла вказана справа за цивільним позовом ОСОБА_2 , яка за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 була прийнята до провадження, з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.03.2023 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача було залучено повнолітнього сина сторін ОСОБА_4

10.04.2023 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 , за змістом якої відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат, як такі що не ґрунтуються на Законі.

Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13.04.2023 за клопотанням представника відповідача було витребувано докази від Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця, а саме відомості щодо навчання ОСОБА_4 , переривання ним навчання, отримання стипендії.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони та третя особа в судове засідання не прибули. Від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримання вимог.

Представник відповідача, беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив врахувати викладені у відзиві та додаткових заявах обставини, відмовити у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат, проти стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання не заперечував. Зазначив, що положення про додаткові витрати не поширюються на правовідносини між батьками та повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання, а вартість навчання, охоплюється аліментами, які присуджуються в разі продовження навчання повнолітніми дочкою, сином.

З`ясувавши позиції сторін, третьої особи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши приєднані до справи матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.9).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2013 (а.с.11-12), шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано, останній залишено прізвище « ОСОБА_7 ».

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 змінила ім`я на ОСОБА_2 , про що 08.06.2017 Червонозаводським районним у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області складено відповідний актовий запис за №22 (а.с.7).

Згідно із наданими витягами є Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6324- та №6324-1 (а.с.6,10) місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №10/28 від 03.09.2021 (а.с.13), договору №2020.06.241.010.6.01.054 про навчання від 07.09.2020 (а.с.14), договору про надання освітніх послуг від 07.09.2020 (а.с.15) ОСОБА_4 навчається у Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця денної форми здобуття вищої освіти факультету «Міжнародної економіки і підприємництва» за спеціальністю готельно-ресторанна справа, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 82684,00 грн. Термін закінчення ОСОБА_4 навчання 30.06.2024.

Зазначені обставини узгоджуються також із довідкою виданою Харківським національним економічним університетом імені Семена Кузнеця №290/98 від 04.01.2023 та наданими учбовим закладом відомостями на виконання ухвали суду про витребування доказів, згідно з якими ОСОБА_4 навчається наразі на третьому курсі, за весь період він не переривав навчання та не перебував в академічній відпустці, стипендію не отримує, оскільки навчається за рахунок коштів фізичних осіб.

Також із наданими сторонами матеріалами, на виконані Основ`янсько-Слобідського відділу ДВС у місті Харкові перебувало виконавче провадження №60835513 за виконавчим листом №646/8393/13-ц виданим 17.07.2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , яке наразі завершено.

Враховуючи, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, суд не бере до розгляду надані сторонами докази щодо іншого виконавчого провадження, як такі що не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України).

Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, ст.82 ЦПК України визначено підстави для звільнення від доказування. Так, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо застосування правових норм, суд вказує, що спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства.

Так, у відповідності до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Водночас суд вказує на принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах закріплений Сімейним Кодексом України.

Визначаючи розмір аліментів враховується вартість навчання, підручників, проїзду, проживання тощо, разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання мають бути співмірними і достатніми, з огляду на мету аліментного зобов`язання.

Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання останнього та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі частини заробітку, починаючи з 29.12.2021, тобто з дня досягнення повноліття, і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Як вже наголошувалось вище якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з встановлених обставин та досліджених доказів, поданих сторонами, суд зазначає, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_4 , який не досяг 23 років і продовжує навчання за денною формою навчання, тому не працює та не отримує стипендії, оскільки навчається за кошти фізичних осіб. При цьому відповідачем не було надано доказів неможливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина у зв`язку із продовженням ним навчання, відомостей про розмір доходу, інших утриманців та стан здоров`я не повідомлено. Крім того як платник так і одержувач аліментів не позбавлені в подальшому порушувати питанням щодо зміни розміру аліментів в разі виникнення обставин, передбачених ст.192 СК України.

Вирішуючи позов в частині стягнення додаткових витрат, суд виходить з наступного.

Так, згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 Сімейного Кодексу України (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 .01.2018 у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18, від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18.

Отже, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Вказаними правовим нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку.

В даному випадку витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини на комерційній основі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не наведено мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини та узгодження з ним питань фінансового характеру щодо навчання сина у обраному закладі на контрактній формі навчання.

Отже, на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті витрат на навчання, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Питання про судові витрати вирішено на підставі ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн судового збору.

Також, при поданні відзиву відповідач прохав стягнути з позивача 14100 грн понесених витрат на правничу допомогу.

Позивачем клопотання про зменшення витрат на правову допомогу заявлено не було, між тим у додаткових поясненнях ОСОБА_2 покликалась на те, що відповідачем не було надано детального опису робіт, виконаних адвокатом та доказів понесення цих витрат.

Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати у справі складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до кола яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України).

За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Представництво у суді адвокат Рябінін С.В. здійснював на підставі ордеру про надання правової допомоги АХ №1111819 від 14.03.2023 за договором б/н від 04.02.2022.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 04.02.2022 з ФОП ОСОБА_8 , копію договору про надання правової допомоги адвокатом від 04.02.2022 з ОСОБА_1 , копію наказу від 02.09.2019 про прийняття ОСОБА_1 на роботу за сумісництвом до ФОП « ОСОБА_8 » на посаду адвоката, копію прибуткового касового ордеру від 04.02.2023, згідно з якими відповідачем ОСОБА_3 було понесено 14100 грн витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до договору про надання правничої допомоги, його предметом є юридичні послуги, вартість яких становить 14100 грн.

При цьому суд вказує, що стягненню підлягають не лише ті витрати на правничу допомогу, що стосуються участі в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, підготовка запитів тощо.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Водночас, у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, якою врегульовано питання співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу подано не було.

За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої правничої допомоги, час витрачений адвокатом на її надання, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, з огляду на критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку що на користь відповідача з позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 7050 грн, які є документально підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно.

В іншій частині позову відмовити.

Аліменти стягувати починаючи з 29.12.2021 і до закінчення сином ОСОБА_4 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 908 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 7050 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих