Справа № 182/1637/22
Провадження № 2/0182/189/2023
06.07.2023 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вона, на підстав рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року, є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, вищевказаний житловий будинок вона успадкувала від свого батька ОСОБА_4 , який ще при житті у належному йому житловому будинку зареєстрував відповідачів по справі. Проте, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою реєстрації не проживають з 2013 року і їх реєстрація для неї створює незручності, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати по утриманню житлового будинку. Тому, на підставі вищевикладеного, змушена звернутися до суду та просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.16-17).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористалися, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надали. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою їхнього місця проживання та перебування, повернуся до суду з відміткою «за строками зберігання» (а.с.20). Крім цього, відповідачів про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.18).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року, належить 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8). Крім цього, факт належності вищевказаного житлового будинку позивачці підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 264533796 від 06 липня 2021 року (а.с.9). При цьому, у відповідності до вищевказаного витягу, житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності та, зокрема, 1/3 частина вищевказаного житлового будинку належить позивачці (а.с.9). Проте, відомості щодо інших співвласників зазначені не були. Відповідно до довідки № 384/2 від 09 лютого 2022 року, виданої виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5). Однак, за адресою своєї реєстрації не проживають з 2013 року. Факт їхнього непроживання підтверджується актом від 03 лютого 2022 року, складеного депутатом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.6).
Як вбачається з викладених обставин та вимог, підставу для звернення до суду з цим позовом позивачка пов`язує виключно з небажанням відповідачів особисто подати до уповноваженого органу реєстрації заяви про зняття з реєстраційного обліку.
Так, 01 грудня 2021 року набув чинності ЗУ "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", яким виключено ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та здійснюється регулювання відносин у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.
Пунктом 11 ч.1 ст.2 ЗУ "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" реєстраційна дія це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні"зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.
Таким чином, позивачка, будучи власником житлового будинку, вправі, відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", подати до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідачів відповідну заяву у паперовій формі, внаслідок чого буде здійснено зняття відповідачів з зареєстрованого місця проживання.
Однак, доказів вчинення таких дій позивачкою по справі до суду надано не було.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є безпідставними і не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259,263,265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал