Номер провадження: 22-ц/813/1979/23
Справа № 2-2373/11
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович,

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року у складі судді Павлик І.А.,

встановив:

23.06.2021 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Одеса Притуляка В.М. та просив: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. щодо прийняття на примусове виконання виконавчого листа № 2-2373/11, виданого 20.01.2014 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором від 08.09.2008 № 05/09/2008/980-К/16 у загальному розмірі 19 452 681,58 грн; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 60833880 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60833880 від 09.12.2019; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. щодо передачі на відповідальне зберігання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та скасувати постанову від 22.01.2021 про опис та арешт нерухомого майна боржника;

визнати такими, що не підлягають застосуванню у виконавчому провадженні оцінку в формі письмового звіту про незалежну оцінку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , складену 23.02.2021 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 та висновок про ринкову вартість майна на дату оцінки від 10.02.2021 у розмірі 2 578 000,00 грн; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. усунути порушення, що стали наслідком неправомірних дій в межах виконавчого провадження № 60833880.

05.07.2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні та поновлено строк на подання скарги.

06.08.2021 представник скаржника доповнив вимоги скарги та окрім раніше викладеного просив суд: визнати неправомірною оцінку майна боржника ОСОБА_1 - звіт про незалежну оцінку майна від 23.02.2021, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (сертифікат від 10.05.2019 СОД 362/19, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) з визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме чотирикімнатної квартири, загальною площею 110,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , складеного на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 10.02.2021; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. в частині використання звіту про незалежну оцінку майна від 23.02.2021, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 з визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 під час реалізації на ресурсі системи електронних торгів «СЕТАМ» чотирикімнатної квартири, загальною площею 110,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , складеного на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 10.02.2021;

визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. щодо передачі на реалізацію на ресурс системи електронних торгів «СЕТАМ» описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме - чотирикімнатної квартири, загальною площею 110,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати постанову виконавчого провадження № 60833880, винесену приватним виконавцем виконавчого Одеської області Притуляком В.М. від 12.07.2021 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу; скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 12.07.2021 у виконавчому провадженні № 60833880 про передачу майна боржника ОСОБА_1 , а саме - чотирикімнатної квартири, загальною площею 110,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 стягувачу в рахунок погашення боргу; скасувати постанову виконавчого провадження № 60833880, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. 27.07.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаргу обґрунтовано тим, що виконавчий лист від 20.01.2014 № 2-2373/11 не відповідає обставинам цивільної справи № 2-2373/11 та п. 5 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому відображена резолютивна частина рішення апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013, де ОСОБА_1 виступає солідарним боржником. Проте відповідно до чинного рішення суду в цій справі солідарний обов`язок у ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутній. Виконавцем в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не направлено постанову про відкриття виконавчого провадження. В межах даного виконавчого провадження виконавцем вчинено багато виконавчих дій занадто швидко, з явним наданням переваг стягувачу, та як результат - з порушенням процесуальних прав боржника як учасника виконавчого провадження. Скаржник наголошує на порушенні виконавцем розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, оскільки під час передачі на реалізацію арештованого майна не було отримано дозволу органу опіки та піклування на реалізацію квартири, в якій зареєстровано неповнолітню дитину. Також посилаючись на ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник зазначає, що після видачі виконавчого листа 20.01.2014 рішення суду було скасовано, попереднє виконавче провадження на підставі цього ж виконавчого листа було завершено 25.06.2015 та не могло бути розпочате знову, у зв`язку з чим приватним виконавцем мала б бути винесена постанова про відмову у прийнятті виконавчого документа до виконання. Крім того, скаржник стверджує, що оцінювач ОСОБА_4 виготовив звіт оцінки квартири на основі копій документів, наданих приватним виконавцем, тому проведення оцінки квартири без її безпосереднього огляду, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, які суттєво впливають на достовірність оцінки, що в свою чергу призвело до реалізації майна за ціною нижчою, ніж реальна ринкова вартість. Водночас за твердженням скаржника, приватним виконавцем не було вчинено дій щодо розшуку рухомого майна боржника, а в першу чергу було звернуто стягнення на нерухоме майно квартиру, яка є єдиним житлом божника та членів його сім`ї у тому числі неповнолітньої дитини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року у задоволені скарги відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити скаргу в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням матеріального та процесуального права, а обставини, які мають значення для справи, не встановлені. Під час складання постанови про відкриття виконавчого провадження, постанов про арешт майна та коштів боржника, передачі майна на примусову реалізацію до ДП СЕТАМ, передачу майна боржника стягувачу, приватним виконавцем допущено чисельні порушення вимог Закону, що має своїм наслідком їх скасування.Після видачі виконавчого листа 20.01.2014 у справі, рішення суду було скасоване, попереднє виконавче провадження на підставі цього ж виконавчого листа було завершено 25.06.2015 та не могло бути розпочате знову, у зв`язку із чим приватним виконавцем мала б бути винесена постанова про відмову у прийнятті виконавчого документа до виконання. В даному виконавчому провадженні приватний виконавець не надіслав вчасно постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику, не пересвідчився в отриманні її боржником. Це призвело до порушення та позбавлення прав та обов`язків боржника визначених ст.19 Закону України "Про виконавче провадження". Приватний виконавець мав би звернутись до організації, яка здійснювала обслуговування відповідного будинку до 05.04.2016 із запитом, проте цього зроблено не було, а натомість в Заявці на реалізацію до ДП СЕТАМ №1606 від 11.03.2021 приватним виконавцем вказано неправдиві відомості, що відповідно до відповіді Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № 58В/01-02-10 від 20.01.2020 відомості щодо зареєстрованих осіб відсутні, що не відповідає змісту тексту відповіді Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № 58В/01-02-10 від 20.01.2020. Вказані дії є грубим порушенням Порядку реалізації арештованого майна(Наказ Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5). Приватний виконавець Притуляк В.М. порушив приписи ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» та протиправно допустив до участі у виконавчому провадженні не уповноважених осіб, у тому числі передав на відповідальне зберігання. Також, що в оскаржуваній ухвалі не надано оцінки порушень приватним виконавцем вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», дій щодо розшуку рухомого майна боржника приватним виконавцем здійснено не було та приватний виконавець звернув стягнення в першу чергу на нерухоме майно - квартиру боржника, що є єдиним житлом його та його родини, у тому числі неповнолітньої дитини.

У поясненнях представник приватного виконавця посилався на те, що виконавцем дотримано прав та обов`язків, визначених законом, рішення суду не виконується божником протягом тривалого часу, дії виконавця направлені на виконання рішення про стягнення боргу на значну суму, скаржником пропущений строк звернення зі скаргою і такі обставини не можуть залишатися поза увагою суду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню, а скарга залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2013 у справі № 2-2373/11 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 08.09.2008 № 05/09/2008/980-К/16 у розмірі 19 452 681,58 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08.09.2008 № 05/09/2008/980-К/16 звернуто стягнення на предмет застави за договором № 05/09/2008-3/471 від 10.09.2008 та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06.10.2008 за № 5363, а саме - квартиру, загальною площею 110,5 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 1 362 068,00 грн, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього договору становить 280 260,90 дол. США, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_1 шляхом продажу цього предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; стягнуто в рівних частках судові витрати у розмірі 4 561 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2013 у справі № 2-2373/11 скасоване в частині стягнення з ОСОБА_9 заборгованості за кредитним договором від 08.09.2008 № 05/09/2008/980 К/16 від 08.09.2008 у загальному розмірі 19 452 681,58 грн. В решті рішення залишене без змін.

20.01.2014 на виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013, Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 2-2373/11.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.05.2015 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2013 скасовано в частині стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Надра» з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог. В решті рішення залишено без змін.

25.06.2015 в зв`язку зі скасуванням рішення постановою начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП №41956805 виконавчий лист 2-2373/11 від 20.01.2014 про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 19452681,58 грн закінчено на підставі п.4ч.1ст.49,ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ направлено до суду.

Надалі 22.09.2015 постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС у провадженні ВП №41956805 відновлено виконавче провадження на підставі ч.1ст.51 Закону України «Про виконавче провадження».

09.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60833880 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 20.01.2014 Приморським районним судом м. Одеси у справі № 2-2373/11 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування кредитним договором від 08.09.2008 № 05/09/2008/980-К/16 у загальному розмірі 19 452 681,58 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 у справі № 2-2373/11 замінено сторону у виконавчому провадженні №60833880, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. з виконання виконавчого листа № 2-2373/11, виданого 20.01.2014 Приморським районним судом відносно боржника ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

21.01.2021 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт нерухомого майна боржника - квартири загальною площею 110,5 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10.02.2021 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оцінюючої діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_4

23.02.2021 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 складено звіт про незалежну оцінку квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визначено її вартість у розмірі 2 578 000,00 грн.

11.03.2021 відповідно до заявки на реалізацію квартира, що належить ОСОБА_1 , передана на реалізацію до ДП «Сетам».

12.07.2021 складений акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.

З постанови приватного виконавця від 27.07.2021 видно, що виконавчий лист №2-2373/11 повернутий стягувачу на підставі частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача, та в рахунок погашення боргу стягувачем залишено за собою квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку статті 49 Закону України «Про іпотеку» за ціною третіх електронних торгів 1804602,80 грн, залишок боргу - 17648078,78 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з правомірності дій виконавця, підставою відмови щодо оскарження оцінки майна підставою зазначив пропуск строку на оскарження, проте повністю погодитися з такими висновками суду неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 449 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі N 466/948/19 (провадження N 61-16974св19) зроблено висновок, що "з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі N 439/1493/15-ц (провадження N 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що "такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи".

Згідно ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Незважаючи на те, що скаржником зазначено про уточнення скарги, фактично в скарзі від 06.08.2021 викладений новий предмет розгляду, тобто скаргу доповнено новими вимогами.

Судом першої інстанції вирішено про поновлення строку подання скарги лише щодо вимог скарги від 23.06.2021 та відсутні висновки щодо строку по решті вимог, хоча пропуск строку подання скарги має наслідком залишення її без розгляду, а не вирішення по суті.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення зі скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що з матеріалами виконавчого провадження представник боржника ознайомився 19.05.2021, скаргу подав протягом десяти днів, однак 07.06.2021 ухвалою Приморського районного суду м.Одеси у справі 2-2373/11 (провадження 4-с/522/106/21), скаргу повернуто в зв`язку з недоданням доказів її надсилання стягувачу на підставі ч.ч.2,4ст.183 ЦПК України, 16.06.2021 копії скарги направлені сторонам, і оскільки перестали існувати обставини, що перешкоджали поданню скарги, а повторне звернення передбачене законом, то існують підстави для поновлення строку.

Інші підстави для поновлення строку скаржником не наведені.

Поновлюючи строк на подачу скарги, суд лише відтворив пояснення скарги, однак не надав оцінки поважності причин пропуску строку, висновки не мотивував.

Водночас, повернення скарги хоча і не перешкоджає повторному зверненню, але не є безумовною підставою поновлення строку.

19.05.2021 представник ОСОБА_1 ознайомився з виконавчим провадженням.

В межах десятиденного строку оспорив дії виконавця, однак скаргу повернуто на підставі ч.ч.2,4 ст. 183 ЦПК України.

Пропуск строку через повернення скарги не є поважною причиною пропуску строку.

Виходячи зі змісту ст. 183 ЦПК України та правил її застосування, ОСОБА_1 мав процесуальну можливість скористатися правом на оскарження ухвали про повернення скарги, але такого порядку не дотримався, тобто на власний розсуд обрав спосіб захисту прав.

За таких обставин зазначена єдина підстава поновлення строку не має ознак непереборності та незалежності від волевиявлення заявника, а тому не може бути підставою для поновлення строку.

Отже, скарга в частині вимог про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. щодо прийняття на примусове виконання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скасування постанови від 22.01.2021 про опис та арешт нерухомого майна боржника; передачі на відповідальне зберігання квартири; визнання такими, що не підлягають застосуванню у виконавчому провадженні оцінку в формі письмового звіту про незалежну оцінку квартири та висновку про ринкову вартість майна на дату оцінки, зобов`язання усунути порушення підлягає залишенню без розгляду, оскільки строк звернення є пропущеним, рішення суду в цій частині висновкам закону не відповідає.

Клопотання про поновлення строку по доповненим вимогам від 06.08.2021 заявника відсутнє, суд дійшов вірного висновку про пропуск строку по цим вимогам, проте застосував невірні наслідки, відмовивши у задоволенні скарги, оскільки за відсутності клопотання такі вимоги підлягають залишенню без розгляду. Отже, вимоги скарги про визнання неправомірною оцінки майна боржника - звіту про незалежну оцінку майна від 23.02.2021, визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області щодо передачі на реалізацію на ресурс системи електронних торгів «СЕТАМ» описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме - чотирикімнатної квартири, загальною площею 110,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 слід залишити без розгляду.

Враховуючи залишення без розгляду скарги в зв`язку з пропуском строку на оскарження, оцінка правомірності дій виконавця по суті не надається, ОСОБА_1 не позбавлений права повторного звернення зі скаргою.

Щодо вимог про скасування акту та постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

З огляду на приписи статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 61 Закону N 1404-VIII) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на електронних торгах.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Вимоги скарги про скасування постанови про передачу майна стягувачу, скасування акту приватного виконавця про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу є діями та рішеннями приватного виконавця, пов`язаними з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав. При цьому, ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі стягувача і приватного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 1421/5229/12-ц (провадження N 14-194цс18) та у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі N 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі N 6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1655цс16, від 14 червня 2017 року у справі N 6-1804цс16.

Викладені правила залишилися поза увагою суду, який помилково розглянув вимоги в порядку Розділу УІІ ЦПК України, ухвала суду не відповідає вимогам норм процесуального права.

Враховуючи, що вимоги скарги на дії приватного виконавця щодо передачі майна та видачі актів на предмети прилюдних торгів спрямовані на втрату чинності цих документів, якими оформляються результати прилюдних торгів, які є різновидом договору купівлі-продажу, мають вирішуватися в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, скаргу в цій частині вимог належить залишити без розгляду.

Щодо скасування постанови виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу, то такі є похідними від попередніх вимог, за якими по суті неправомірність рішень чи дії не встановлена, тому вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального прав, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. про прийняття на примусове виконання виконавчого листа № 2-2373/11, виданого 20.01.2014 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ТОВ відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором від 08.09.2008 № 05/09/2008/980-К/16; про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60833880 від 09.12.2019; про передачу на відповідальне зберігання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та скасування постанови від 22.01.2021 про опис та арешт нерухомого майна боржника; про використання у виконавчому провадженні оцінки в формі письмового звіту про незалежну оцінку квартири, складену 23.02.2021 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 та висновку про ринкову вартість майна на дату оцінки від 10.02.2021; про визнання неправомірною оцінки майна боржника ОСОБА_1 - звіту про незалежну оцінку майна від 23.02.2021; про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. усунути порушення, що стали наслідком неправомірних дій в межах виконавчого провадження № 60833880; про передачу на реалізацію на ресурс системи електронних торгів «СЕТАМ» описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 ; про скасування постанови виконавчого провадження та акту приватного виконавця від 12.07.2021 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу залишити без розгляду.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. про повернення виконавчого документа стягувачу відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 20.04.2023.

Головуючий:

Судді: