КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6660/2023
справа №362/3220/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Стукалової Ірини Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року про закриття провадження в частині визначення місця проживання дитини, постановлену під головуванням судді Марчука О.Л,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини та збільшення розміру аліментів, -

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стукалова І.В., звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю та збільшення розміру аліментів.

Ухвалою Васильківського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року провадження у справі про визначення місця проживання дитини закрито. Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження. Призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради про збільшення розміру аліментів до судового розгляду по суті.

Не погодившись з постановленою ухвалою в частині закриття провадження щодло вимог про визначення місця проживання дитини, адвокатом Стукаловою І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що встановлена судом обставина щодо відсутності між сторонами спору та суперечок щодо виховання дитини не відповідає дійсності.

Зазначає, що в позовній заяві наведено ряд доказів та обставин, які стверджують доцільність визначення місця проживання малолітнього сина саме із матір`ю.

Між сторонами виникали питання щодо місця проживання дитини після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач неодноразово заявляв, що забере дитину, у зв`язку із чим виникла необхідність у зверненні до суду із таким позовом.

Саме у зв`язку із наявністю суперечок відповідачем було ініційоване питання визначення способу його участі у вихованні дитини.

Вказує, що позиція відповідача та його покази, надані в підготовчому судовому засіданні щодо відсутності жодних конфліктів та спорів щодо виховання дитини, як на даний час, так і в минулому - є неправдивими з огляду на наявність рішення органу опіки та піклування.

Уважає, що позиція відповідача може свідчити лише про маніпулювання ситуацією, визнання в судовому засіданні позову в цій частині не свідчить про відсутність спору, а є лише способом перешкоди позивачу захистити свої права в судовому порядку.

Звертає увагу, що судом не взято до уваги відсутності між сторонами укладеного договору щодо способу здійснення батьківських прав та рішення органу опіки щодо визначення місця проживання дитини, що б могло вказувати на відсутність спору.

Вказує, що наявність висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю та відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

У цій справі між сторонами не досягнуто згоди та у належний спосіб не закріплено шляхом укладення договору питання щодо місця проживання малолітньої дитини. Пояснення відповідача щодо відсутності заперечень не можуть бути підставою для закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, оскільки можуть бути способом маніпулювання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, від 10 квітня 2019 року № 456/647/18

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від адвоката Стукалової І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про розгляд справи за відсутності скаржника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як па підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що позивачка звернулась до суду з позовною заявою із вимогами до відповідача про визначення місця проживання їх спільної дитини разом із нею та збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог про визначення місця проживання дитини позивачка посилається на те, що дитина проживає разом із нею, проти чого відповідач не заперечував (абзац другий позовної заяви, а.с. 2).

Окрім цього, суд зазначив, що в підготовчому судовому засіданні відповідач повідомив суду, що їх спільна дитина проживає разом із позивачкою з березня 2021 року та він не заперечує щодо цього; також, зазначив, що він розуміє необхідність проживання дитини разом із матір`ю. Відповідач пояснив, що він ніколи не заперечував щодо проживання дитини разом із позивачкою.

Суд уважав установленим, що спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю весь час від початку окремого проживання сторін, вказавши, що цю обставину учасники процесу визнають і не оспорили.

У зв`язку із цим, суд зробив висновок, що права дитини жодним чином не порушені, оскільки за взаємною згодою її батьків дитина проживає разом із матір`ю. Як наслідок, відсутні правові підстави для вирішення судом спору щодо визначення місця проживання дитини сторін, оскільки такого спору немає, а тому суд зробив висновок, що між сторонами фактично відсутній предмет спору щодо визначення місця проживання їх дитини.

Відтак, суд установив підстави для закриття провадження у справі за такими позовними вимогами, оскільки уважав, що між сторонами відсутній предмет спору щодо визначення місця проживання дитини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суд першої інстанції з огляду на таке.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині закриття провадження за вимогою про визначення місця проживання дитини, відтак у силу статті 367 ЦПК України переглядається лише в частині закриття провадження.

Установлено, що у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю та збільшення розміру аліментів.

Ухвалою Васильківського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні, провадження у справі про визначення місця проживання дитини - закрито.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК Українита іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III "Позовне провадження") та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження - це стадія судового процесу, в якій з`ясовується предмет спору, позовні вимоги, заперечення на позовні вимоги, склад учасників судового процесу, вирішення відводів, характер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкодного розгляду справи пo суті, тобто, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку із виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України установлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

За таких обставин закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

Відтак суд першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання вирішив питання про закриття провадження у справі з порушенням норм цивільного процесуального законодавства.

Оскільки вказане є самостійною і достатньою підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не дає оцінку іншим доводам апеляційної скарги.

Відповідно до статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Стукалової Ірини Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року в оскарженій частині скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова