Справа № 464/2467/23
пр.№ 2/464/948/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового засідання Гелеш Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/2467/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2012 року у справі № 1319/8842/2012 та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання сина у розмірі 25 459,00 гривень, покликаючись що розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2012 року є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вказує, що відповідач жодних додаткових коштів не надає

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 24 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позов заперечує повністю, мотивуючи, що позивач фактично хоче збільшити існуючий розмір аліментів, а не змінити спосіб стягнення аліментів, однак жодних доводів, необхідних для зміни способу стягнення аліментів позивач не наводить. Вказує, що він офіційно не працює та не має постійного доходу, має поганий стан здоров`я, окрім того на його утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_4 та малолітня дитина ОСОБА_5 (донька дружини ОСОБА_6 ), які часто хворіють та мають незадовільний стан здоров`я. Батько відповідача переніс ряд тяжких операцій, що зумовило витрату всіх заощаджень, як відповідача так і родини в цілому. Тобто матеріальне становище відповідача значно погіршилось. Що стосується додаткових витрат, то позивачем не наведено жодних обставин, які можна б було вважати особливими.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задоволити повністю, мотивуючи, що позивачем надано усі необхідні обґрунтування та докази підстав для зміни способу стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

Сторони у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Представник позивача адвокат Костик Е.Р., скористалася правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 квітня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08 вересня 2007 року, актовий запис № 66.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20 березня 2009 року.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2012 року задоволено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 645 грн щомісячно, починаючи з 31 серпня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем не заперечено, що дитина проживає разом з матір`ю.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, то між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Конституцією України, Сімейний кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст.181 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, за ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На відміну від зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст.182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. Право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу, у відповідності до ч.3 ст.181 СК України.

Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача, оскільки мінімальний розмір, який стягується з відповідача є недостатнім для гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд бере до уваги, що з огляду на положення п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

Ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні, враховуючи позицію відповідача, який зобов`язується утримувати дитину та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), позов слід задоволити, змінивши спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Указаний розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вказаних обставин, позов у цій частині слід задоволити, змінивши спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини та загальним засадам судочинства, таким як справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з вимогами ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з нормст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналізуючи зазначені вище положення Закону, потреба заняття в музичній школі може бути особливою обставиною в разі доведення такої необхідності. Жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано. Навчання в музичній школі не свідчить про наявність у дитини особливих здібностей до музики та про розвиток таких здібностей. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає що відвідування музичної школи носить не вимушений, а звичайний характер, з огляду на що позивачем не доведено наявність особливих обставин, відтак відсутні підстави стягнення додаткових витрат, у розумінні ст.185 СК України.

Водночас позивачем понесено на дитину наступні документально підтвердженні додаткові витрати на лікування сина: окулярна корекція зору у розмірі 6 688 гривень (суд не бере до уваги квитанції від 03.10.2017 та 23.07.2018, оскільки прізвище клієнта зазначено ОСОБА_7 та такі докази не можуть бути належними до даної справи) та проведення стоматологічного лікування сина у розмірі 32 130 грн, що становить загальну суму 38 818 гривень.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 19 409 грн, які фактично понесені нею, у зв`язку з лікуванням дитини. Відтак позов у цій частині підлягає частковому задоволенню. Покладення обов`язку матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на матір є порушенням норм закону.

Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1 892, 00 грн судового збору (1 073,60 + 818,48), пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2012 року у справі № 1319/8842/2012 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 19 409 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

Повне рішення суду складено 10 липня 2023 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Г.О.Шашуріна