Номер провадження: 22-ц/813/1879/23
Справа № 1507/268/2012
Головуючий у першій інстанції Тимошенко І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28.03.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (правонаступники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ),

відповідач Червоноармійська сільська рада Болградського району Одеської області (Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області),

третя особа відділ реєстрації актів цивільного стану Болградського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року у складі судді Тимошенко І.В.,

встановив:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 , якій належала земельна ділянка розміром 1,74 га. Позивач вказував, що після смерті матері належну їй земельну ділянку успадкували в рівних частках він та його батько ОСОБА_6 , як спадкоємці за законом першої черги. Після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та якому також належала земельна ділянка розміром 1,74 га, позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але оформити спадщину на вказані земельні ділянки він не може у зв`язку з тим, що за життя його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не була проведена державна реєстрація цих земельних ділянок в державному земельному кадастрі та вказаним земельним ділянкам не наданий кадастровий номер. Крім того, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про смерть його матері ОСОБА_5 її ім`я та по батькові записане як « ОСОБА_7 », а в свідоцтві про його народження та в свідоцтві про укладення шлюбу між його батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ім`я та по батькові його матері записане як « ОСОБА_8 », у нього виникла потреба у встановленні в судовому порядку факту родинних відносин між ним та його померлою матір`ю ОСОБА_5 , а також факту реєстрації шлюбу між його померлими батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з викладеним позивач просив встановити факт родинних відносин між ним та його матір`ю ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт реєстрації шлюбу між його батьками ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним право власності на дві земельні ділянки розміром 1,74 га, які розташовані на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, як за спадкоємцем першої черги.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року позовні вимоги задоволено. Встановлено, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлено факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 , 1937 року народження, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_5 , 1940 року народження, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був проведений 24 квітня 1961 року Червоноармійським бюро ЗАГС Белградського району Одеської області, актовий запис №22. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку розміром 1,74 га, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Белградського району Одеської області, призначеною для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія РІ №457917, виданого Белградською райдержадміністрацією 02 січня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2261-т. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку розміром 1,74 га, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Белградського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія РІ №457918, виданого Белградською райдержадміністрацією 02 січня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2262-т.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 , особа, яка не брала участі у розгляді справі, звернулася з апеляційною скаргою та просить рішення суду першої інстанції, яким вирішено питання про її права, в частині визнання права власності на земельні ділянки скасувати та визнати право власності на 1/2 частину спірних земельних ділянок також за нею, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона є донькою померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та є спадкоємицею першої черги, яка вважається такою, що прийняла спадщину, тому, що постійно проживала та була зареєстрована зі своїми батьками, до дня їх смерті в будинку АДРЕСА_1 . Однак вона не була залучена до участі у справі, а тому вважає, що рішення суду в частині вирішення питання про визнання права власності на земельні ділянки підлягає скасуванню, та визнанню також за нею по1/2 частині спадкових земельних ділянок, залишених після смерті її батьків. В іншій частині рішення суду не оскаржує.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Апеляційного суду Одеської області від 04 липня 2016 року.

Повторно із апеляційною скаргою на рішення Белградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року заявниця звернулася 06 грудня 2016 року, порушивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Белградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року залишено без руху для усунення недоліків, шляхом надання оригіналу квитанції про сплату судового збору та обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Белградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року визнано неподаною і повернуто заявниці, у зв`язку із невиконанням ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року. Вказано, що на протязі чотирьох місяців перебування цивільної справи в апеляційному суді ОСОБА_4 жодним чином не цікавилася рухом, розглядом справи, ухилялася від отримання судових повідомлень.

08 червня 2017 року ОСОБА_4 повторно (втретє) подала апеляційну скаргу на рішення Белградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року, порушивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Белградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року та відкрито апеляційне провадження.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року в частині визнання права власності на земельні ділянки скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку розміром 1,74 га, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_5 , а також про визнання права власності на земельну ділянку розміром 1,74 га, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_6 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 року скасовано. Справу № 521/2816/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання права власності на земельну ділянку передано до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2021 справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу від 30.05.2022 року представник ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

21.02.2023 року від представника відповідача надійшла заява про визнання позову та просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Позивач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 та апелянта ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 належала земельна ділянка, площею 1,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червоноармійської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла.

ОСОБА_6 належала земельної ділянка площею 1,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червоноармійської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 01.02.2012 року спадкові справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 не заводилися, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини в Болградську РДНК не з`являлися.

Згідно з довідкою Кубейської сільської ради Болградського району від 15.11.2016 року у домоволодінні АДРЕСА_1 станом на 14.04.1991 року були зареєстровані та проживали: ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_4 , 1975 р.н.

У довідці також зазначено, що померлі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 постійно проживали по день своєї смерті у вказаному будинку. На день смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) були зареєстровані та проживали її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_1 . Дочка ОСОБА_4 була зареєстрована проте не проживала за вказаною адресою ні на час смерті матері ОСОБА_5 ні на час смерті батька ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Кубейської сільської ради Болградського району від 01.04.2021 року на момент смерті батьків ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані обставини також підтверджуються відомостями з погосподарської книги.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для вирішення питання проте, чи є особа такою, що прийняла спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, визначальним є встановлення факту її постійного проживання на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положення частини третьої статті 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не наявності реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі N569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі N 446/53/16-ц).

За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

За встановлених у справі обставин слідує, що апелянт на час відкриття спадщини фактично не проживала зі спадкодавцями, оскільки згідно з відомостями наданими Кубейською сільською радою Болградського району на момент смерті її батьків ОСОБА_4 була зареєстрована за місцем їх проживання, проте фактично проживала за іншою адресою в будинку свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, апелянт не може вважатися такою, що прийняла спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України.

Матеріали справи не містять даних про звернення скаржника до нотаріуса у передбачений статтею 1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини, а доводи про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини спростовуються встановленими у справі обставинами.

Факт лише реєстрації апелянта за адресою останнього місця проживання спадкодавця не свідчить про прийняття спадщини.

Судове рішення, що оскаржується особою, яка не була залучена до участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення наведено висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Враховуючи, що апелянт на час смерті своїх батьків з ними не проживала, у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не зверталася, остання не є такою, що прийняла спадщину після смерті своїх батьків, отже, суд першої інстанції, ухваливши оскаржене рішення, не вирішував питання про права, обов`язки чи інтереси ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 19.04.2023.

Головуючий:

Судді: