ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6159/23 Справа № 185/4236/22 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В.А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, інфляційні збитки та 3% річних за невиплату додаткових витрат на дитину та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості та пені за невиплату аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, інфляційні збитки та 3% річних за невиплату додаткових витрат на дитину .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням суду від 22.09.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, до його повноліття. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року було стягнуто з відповідача додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 465,00 грн єдиноразово та 60,00 грн щомісячно. Відповідач не сплачував аліменти та додаткові витрати. Виникла заборгованість у розмірі 257068,00 грн, інфляційні збитки з 01.03.2014 по 09.06.2022 рік становлять 1494,46 грн та 3% річних становлять 175,05 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 257 068,00 грн., інфляційні збитки за невиплату додаткових витрат на дитину в розмірі 1 494,46 грн та 3% річних за невиплату додаткових витрат на дитину в розмірі 175, 05 грн..

У вересні 2022 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій просить суд виключити відомості про ОСОБА_1 як батька дитини з актового запису №253 від 20.03.2007 року про народження дитини ОСОБА_3 ..

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, інфляційні збитки та 3% річних за невиплату додаткових витрат на дитину - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойка (пеня) 257068,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні збитки за не виплату додаткових витрат на дитину з 01.03.2014 року по 09.06.2022 рік в розмірі 1494, 46 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних за не виплату додаткових витрат на дитину з 01.03.2014 року по 09.06.2022 рік в розмірі 175,05 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2587,38 гривень.

В задоволенні вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за невиплату аліментів відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині задоволених первісних позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, який не може бути меньшим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_3 в розмірі 465, 00 грн єдиноразово та 60,00 грн щомісячно з 01.09.2013 року по 01.11.2013 рік та 01.01.2014 року по 01.03.2014 рік.

Павлоградським відділом державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) провадиться стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за вказаними рішеннями суду.

На час звернення позивачки до суду розмір заборгованості по несплаченим аліментам на утримання дитини становить 257068,00 грн. Вказане підтверджено наданим суду розрахунком. /а.с. 11-12/

Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 257068,00 грн. Вказане підтверджено наданим суду розрахунком. /а.с. 13-18/

Інфляційні збитки з 01.03.2014 року по 09.06.2022 рік становлять 1494,46 грн, 3% річних збитків з 01.03.2014 року по 09.06.2022 року становлять 175,05 грн. Вказане підтверджено наданим суду розрахунком. / а.с. 23-28/

Ухвалюючи рішення в частині первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Встановлено, що заборгованість відповідача по аліментам

Встановлено, що заборгованість відповідача по аліментам, станом на 01.06.2022 року, становить 257 068,00 грн, що підтверджується довідкою Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, тому сума пені не може бути більшою за 257 068,00 грн.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах, здійснений державним виконавцем.

Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати по її утриманню, однак, відповідач в добровільному порядку аліменти у розмірі визначеному рішенням суду не сплачує, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати сина виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 3,4,6,9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Суд зауважує, що здійснений розрахунок не був оскаржений у встановленому законом порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та враховує розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, проведений державним виконавцем, як такий, що здійснений відповідно до положень законодавства, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження», тому бере до уваги саме розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються як на договірні зобов`язання, так і на недоговірні ( деліктні ) зобов`язання, у ній визначені загальні правила відповідальності за порушення будь якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення первісних позовних вимог.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, оскільки останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Таким чином, відповідач, відповідно до вимог ст.ст.77,81 ЦПК України не надав суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: