Справа № 946/5161/22
Провадження № 2/946/1184/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Ророг Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 12.04.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір дарування 5/9 частки житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , з подальшою реєстрацією права власності. Таким чином, власником вищевказаної нерухомості на даний час є ОСОБА_1 . Проте, за адресою: АДРЕСА_2 залишається зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачкою ОСОБА_1 особисто не знайомий і навіть ніколи в житті не зустрічався. Таким чином, ОСОБА_2 не мешкає за вказаною адресою що найменш з моменту укладення договору дарування частки житлового будинку, а саме з 12.04.2016 року. Тобто, ОСОБА_2 не проживає у будинку не менше, ніж 6 років. Вона ніколи не цікавилася будинком, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідачки створює перешкоди позивачу в користуванні житловою площею, а саме, проводиться плата за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачки, неможливо повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг та інше. Позивач, як власник здійснює виконання обов`язків щодо утримання зазначеного житлового будинку в належному стані, сплачує комунальні платежі, виконує інші обов`язки пов`язані з використанням нерухомості.
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 18.10.2022 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження у справі (а.с.42).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.53).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.
Позивач та його представник адвокат Варламов М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 5/9 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування частки житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 765 від 12.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2023 року №324459202 (а.с.8-9,50-51).
Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м.Ізмаїлі Одеської області» вулицю Червоармійську на вулицю Кафедральну на вулицю Фрунзе перейменовано на АДРЕСА_2 .
Відповідно до відомостей будинкової книги (а.с.13-15) та довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 17.10.2022 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.41).
Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_4 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_3 вже понад 20 років. Свідок пам`ятає ОСОБА_2 лише дитиною шкільного віку. Після того, як ОСОБА_1 у 2016 році став власником частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 не з`являлася за вказаною адресою та не проживала в даному житловому будинку.
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких обставин, оскільки відповідачка не проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 більше року, та вона не є членом сім`ї власника будинку, вона втратила право користування житлом.
Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , частка якого належить позивачу, відповідачка створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити частково та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки позовні вимоги обґрунтовані в цій частині.
Вимоги щодо зняття з реєстрації є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 316, 391, 405 ЦК України, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко