Дата документу 06.07.2023 Справа № 334/111/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1273/23 Головуючий у 1-й інстанції: Філіпова І.М.
Є.У.№ 334/111/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за водопостачання та водовідведення,

із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення, за адресою АДРЕСА_1 в сумі 11 741,16 грн. за період з 01.05.2018 р. по 30.11.2022 року та судові витрати у розмірі 2481 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2018 по 30.11.2022 у розмірі 11 741,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» судові витрати в розмірі 2481 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт посилається на те, що КП «Водоканал» безпідставно здійснював нарахування за надані послуги водопостачання та водовідведення за середніми нормами споживання, адже в його житловому приміщенні встановлений лічильник, показання якого він надає регулярно. Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та формально поставився до його доводів. Також скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у застосуванні строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Водоканал» зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та вже були предметом розгляду під час розгляду справи в суді першої інстанції. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним нормам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Стаття 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньо будинкових мереж та обладнання; не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання.

Згідно з пунктом третім частини другої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), передбачено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На ім`я ОСОБА_2 у КП «Водоканал» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , як на квартиронаймача та особу, яка є споживачем послуг, яке надає підприємство за вищевказаною адресою, що підтверджується Довідкою КП «Водоканал» по відповідному особовому рахунку.

Згідно довідки, наданої позивачем, за особовим рахунком № НОМЕР_1 мається заборгованість за період з 01.05.2018 по 30.11.2022 в сумі 11 741,16 грн, з якої: заборгованість за холодне водопостачання 6120,19 грн, за холодне водовідведення 3123,57 грн, гаряче водовідведення 2270,58 грн, абонентське обслуговування з централізованого водопостачання 113,41 грн, абонентське обслуговування з централізованого водовідведення 113,41 грн.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії.

Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 за період з травня 2018 по листопад 2022 сплачував за надані послуги водопостачання та водовідведення лише в березні, травні, червні та жовтні 2021 року та у лютому 2022 року.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв його доводи щодо незаконного нарахування КП «Водоканал» плати за водопостачання та водовідведення згідно питомих норм споживання.

Апеляційний суд не приймає вказані доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Із наданого позивачем розрахунку за період з травня 2018 року по листопад 2022 року видно, що в період з 01.05.2018 по 25.10.2019 та з 24.03.2021 по 31.08.2022 нарахування за послуги здійснювалося за показаннями лічильника.

В період з 26.10.2019 по 23.03.2021 нарахування здійснювалися за питомими нормами споживання на три особи, оскільки не була вчасно проведена повірка засобу обліку холодної води. Позивач попереджав споживача про необхідність здійснення повірки засобу вимірювальної техніки, що підтверджується копією попередження від 25.09.2019, копією акту технічного обстеження водопроводу від 25.10.2019.

Згідно копії технічного паспорту у відповідача був встановлений прилад обліку JS-1,5, зав. номер 3786529, який пройшов повірку останнього разу 16.03.2011. Згідно заяви ОСОБА_1 від 27.03.2021, акту № 20257 від 27.03.2021 до експлуатації було прийнято новий лічильник ЛК-15Х, зав. номер з показаннями 0,0001 м. куб. Згідно вказаної заяви ОСОБА_1 просив прийняти в експлуатацію новий лічильник з боргом на 27.03.2021 у розмірі 11 379, 18 грн, сплачено 26.03.2021 665,97+601,53 грн. та повідомляє позивача про намір укласти договір на реструктуризацію заборгованості.

Аналіз викладеного свідчить про те, що доводи ОСОБА_1 щодо незаконного нарахування КП «Водоканал» плати за водопостачання та водовідведення згідно питомих норм споживання є неспроможними.

Отже, висновок суду про наявність заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 за період з 01 травня 2018 по 30 листопада 2022 та щодо правильності нарахування плати за послуги є законним та обґрунтованим.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував строки позовної давності, то апеляційний суд вважає за необхідне вказати про таке:

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Позовні вимоги КП «Водоканал» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.05.2018 по 30.11.2022. Водночас, із вказаними вимогами КП «Водоканал`звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя 04.01.2023 року.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Тобто сума заборгованості за період з 01.05.2018 по 30.11.2022, яка визначена КП «Водоканал» в позовній заяві підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача включно складає 11741,16 гривень.

Вказана сума заборгованості обґрунтовано стягнута зі споживача на користь виконавця послуг.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст.263, 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська