Справа № 369/9243/22
Провадження № 2/369/1939/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19.04.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом доГатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що батько позивачки, ОСОБА_2 , був членом садівницького товариства «Джерело» з 28 квітня 1983 року, що розташоване Київська область, Фастівський район (колишній Києво-Святошинський район), село Гатне, вул. Нагірна. В 1985 році ОСОБА_2 збудував на земельній ділянці площею 0,0485 га. в садівницькому товаристві «Джерело» за адресою АДРЕСА_1 садовий будинок під літ. А з підвалом літ. А-1, мансардою під літ. А -2, загальною площею 95,7 кв. м., житловою площею 14,7 кв.м. та сараєм під. літ. Б. На вказаний садовий будинок був виданий технічний паспорт з зазначенням року збудування 1985 року. 08 листопада 2000 року вище вказану земельну ділянку ОСОБА_2 приватизував та отримав державний акт на право приватної власності на землю. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки = ОСОБА_2 . Після його смерті, позивачка та її мама були спадкоємицями по закону та фактично прийняли спадщину, оскільки на день смерті ОСОБА_2 проживали разом з спадкодавцем в одній квартирі. 07 червня 2006 року була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_3 . Після її смерті позивачка, як єдина спадкоємиця першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті матері проживала разом з нею в одній квартирі. 16 січня 2010 року позивачка звернулася до Вишневої міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадковим майном після смерті ОСОБА_2 було: вище вказаний садовий будинок з відповідними господарськими будівлям та спорудами та земельна ділянка площею 0,0485 га, надана для ведення садівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , садівницьке товариство «Джерело». Однак, 16 січня 2010 року постановою Вишневої міської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний садовий будинок з підстав не подання документів, що підтверджує право власності на зазначений садовий будинок. Згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинського районної ради Київської області» від 04 червня 2007 року за № 254, за даним Реєстру прав власності, первинна реєстрація права власності на садовий будинок не була проведена. В подальшому, позивачка юридично оформила свої права на земельну ділянку. 08 серпня 2022 року вона отримала кадастровий номер на вказану земельну ділянку :02:008:0260, а 30 серпня 2022 року їй видано два свідоцтва про право власності за законом на вказану земельну ділянку: після смерті батька - ОСОБА_2 на частину, та після смерті матері - ОСОБА_3 на частину. З позовом до суду ОСОБА_1 звернулася, щоб оформити право власності в порядку спадкування на садовий будинок в зв`язку з відсутністю документів про право власності на нього. На підставі викладеного просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на садовий будинок літ А з підвалом літ. А-1, мансардою літ. А -2, загальною площею 95,7 кв. м., житловою площею 14,7 кв. м. та сараєм Літ. Б, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0484 га, кадастровий номер :02:008:0260 та розташований за адресою АДРЕСА_1 , садівницьке товариство «Джерело».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, підтримала позов та просила його задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області не з`явився, надав заяву про розгляд справи без присутності представника з проханням розглянути справу на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 серпня 2005 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-святошинського району Київської області Україна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 14 липня 2009 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-святошинського району Київської області.

Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До майна померлого ОСОБА_2 нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області 07 червня 2006 року було заведено спадкову справу № 165/2006, що підтверджується копією вказаної спадкової справи, наданою Вишневої державною нотаріальною конторою.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняли: його дружина ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_1 . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджуються документами, що містяться в Спадковій справі № 165/2006.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно: банківські вклади, що зберігаються в Акціонерному товаристві «Ощадбанк»; автомобіль марки ВАЗ 21051-24, днз НОМЕР_3 , 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,0485 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:008:0260.

На вказане майно позивачу та її матері - ОСОБА_3 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 червня 2006 року, зареєстровані в реєстрі за № 2-1449, № 2-1451, № 2-1453, № 2-1455, № 2-1457, від 30 серпня 2006 року, зареєстровані в реєстрі за № 2-2663, № 2-2665 та від 30 серпня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-634.

До майна померлої ОСОБА_3 нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області 16 січня 2010 року було заведено спадкову справу № 4/2010 (номер у спадковому реєстрі 48738258), що підтверджується копією вказаної спадкової справи, наданою Вишневої державною нотаріальною конторою та Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 22627921 від 16 січня 2010 року.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її донька ОСОБА_1 . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджуються документами, що містяться в Спадковій справі № 4/2010.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно: грошові вклади, що зберігаються в Акціонерному товаристві «Ощадбанк», 3/8 частини квартири АДРЕСА_2 , 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0485 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:008:0260.

На вказане майно позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 вересня 2010 року року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1359 та № 1-1361, від 30 серпня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-637.

Крім того, позивач ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок АДРЕСА_1 . Однак, постановою державного нотаріуса від 16 січня 2010 року було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії з тих підстав, що до спадкової справи не доданий документ, що підтверджує право власності на садовий будинок, а згідно листа Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області від 04 червня 2007 року за № 254, за даними реєстру прав власності первинна реєстрація права власності на садовий будинок не була проведена.

Згідно довідки Садівницького товариства «Джерело» від 21 вересня 2022 року ОСОБА_2 був дійсно членом садового товариства «Джерело» з 28 квітня 1983 року по 25 серпня 2005 року (день смерті). В 1985 році він збудував садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами на виділеній земельній ділянці садового товариства «Джерело» в с. Гатне, Києво-Святошинського району Київської області. 08 листопада 2000 року вказана земельна ділянка була приватизована ОСОБА_2 та отримано державний акт на право приватної власності на землю.

Відповідно до технічного паспорту на садовий будинок, складеного Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 19 березня 2007 року, садовий будинок по АДРЕСА_1 , садівниче товариство « ІНФОРМАЦІЯ_3 », належить ОСОБА_2 , рік побудови зазначено - 1985.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до частини першої-другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Отже самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

При розгляді справи судом встановлено що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано нотаріусом відсутністю правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_2 .

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня?2015 року № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту від 19 березня 2007 року, складеного Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації за результатами технічної інвентаризації садового будинку, в якій зазначено власника садового будинку - ОСОБА_2 , а в характеристиці будинку, зазначено що будівництво садового будинку здійснено у 1985 році.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Оцінюючи підстави виникнення права власності на новостворене майно суд враховує, що правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, а не нормами ЦК України від 16 січня 2003 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Враховуючи зазначене, до предмету доказування у цій справі належали обставини щодо часу будівництва садового будинку з господарськими спорудами та оформлення на них технічного паспорту, якщо відповідне будівництво закінчено до 05 серпня 1992 року.

Верховний Суд України в пункті 8 постанови Пленуму № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз`яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Позивачем не надано довідку про сплату спадкодавцем СТ "Джерело" у повному обсязі пайових внесків .

Також позивачем не доведено рік закінчення будівництва садового будинку із спорудами, надана позивачем копія технічного паспорту від 19 березня 2007 року виготовлена після смерті ОСОБА_2 та на ім`я померлого, в якій зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , Садівниче товариство «Джерело» знаходиться садовий будинок, що згідно характеристики будівель та споруд побудований в 1985 році, тому суд критично відноситься до зазначення в технічній документації року забудови, оскільки крім такого зазначення суду не було надано в підтвердження дійсних обставин року забудови жодних інших належних та допустимих доказів, в тому числі різного роду документів про дозвіл на будівництво, придбання будівельних матеріалів, будівельний паспорт, витяги з погосподарських книг тощо.

Довідка, видана головою Садівницького товариства «Джерело» Андрієвським А.Д. від 21 вересня 2022 року, про те, що ОСОБА_2 був дійсно членом садового товариства «Джерело» з 28 квітня 1983 року по 25 серпня 2005 року (день смерті) та в 1985 році він збудував садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами на виділеній земельній ділянці садового товариства « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с. Гатне, Києво-Святошинського району Київської області, є неналежним доказом на підтвердження права власності ОСОБА_2 на садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не підтверджує факту будівництва садового будинку саме ОСОБА_2 та саме за адресою його розташування, крім того вказана довідка видана особою, повноваження якої не підтвердженні жодним доказом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У частині першій статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищевказаних вимог Закону позивачем суду не було надано жодного належного та допустимого доказу що підтверджує, факт будівництва за життя спадкодавця спірного майна, підстава будівництва будинку саме час побудови будинку на земельній ділянці, а також що при будівництві садового будинку були дотримані санітарно-гігієнічні вимоги, вимоги пожежної безпеки, що будинок придатний до експлуатації за призначенням.

Крім того, позивач не надала письмових доказів на підтвердження факту інвентаризації зазначеної будівлі і оформлення технічного паспорту на свого батька за його життя та не заявляла клопотання про витребування письмових доказів.

Враховуючи вищевикладене, на момент відкриття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спірний садовий будинок не має статусу нерухомого майна та право власності на нього не зареєстровано.

Обов`язковою умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.

З огляду на зазначене, для отримання права на спадкування на об`єкти нерухомості, земельну ділянку безумовною підставою є належність вказаного майна на праві власності спадкодавцю. Відповідно, майно, що не належало спадкодавцю за життя, право власності на яке не було оформлено у визначеному законом порядку, не може входити до складу спадщини та передаватися в порядку спадкування.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. При вирішенні спорів про спадкування позивачем повинна бути доведена належність спірного майна, набуття права власності спадкодавцем у встановленому законодавством порядку.

Не заслуговують у такому разі на увагу доводи позивача, що за життя спадкодавець не оформив у передбаченому законом порядку право власності на будинок, який є предметом спору в цій справі, що не може бути безумовною підставою для набуття ним у власність зазначеного майна без отримання правовстановлюючого документу, який у матеріалах справи відсутній.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, однак у справі відсутні докази набуття такого права батьком позивача, який помер, а тому підстав для задоволення позову немає.

Таким чином, надані представником позивача копія технічного паспорту станом на 19 березня 2007 року (через два роки після смерті спадкодавця, оформленого на ім`я померлого) та довідка садівничого товариства, в якій вказано, що ОСОБА_2 збудував садовий будинок, не є належними та достатніми доказами, а також підставами для визнання за позивачем права власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом.

Оцінюючи надані сторонами докази, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд вважає, що посилання представника позивача на ті обставини, що до складу спадщини входить садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки матеріалами справи не доведено належність спірного садового будинку спадкодавцю, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 3-5, 10, 12, 258, 259, 263-268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Інформація про учасників справи:

Інформація про позивача:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації АДРЕСА_4 .

Інформація про відповідача:

Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області , , місце знаходження 08160, с. Гатне, вул. Київська,138, Фастівський р-н, Київська обл.

Суддя І.О. Фінагеєва