ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5456/20 Номер провадження 22-ц/814/2121/23Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П

за участю секретаря судових засідань Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і знесення капітальної господарської будівлі, що є об`єктом самочинного будівництва,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , який уточнивши просила, зобов`язати ОСОБА_2 , власними силами або за власний рахунок демонтувати частину навісу капітальної господарської будівлі (гаражу під літ. «Г» в технічному паспорті за адресою: АДРЕСА_1 ), яка знаходиться на земельній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 власними силами або за власний рахунок демонтувати стіну капітальної господарської будівлі ( гаражу під літ. «Г» в технічному паспорті за адресою: АДРЕСА_1 ), яка побудована вздовж межі земельної ділянки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 з порушенням вимог пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова території».

Позов мотивовано тим, що вона є власницею частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . Поряд з належним їй житловим будинком розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , який на праві власності належить відповідачу. Зазначила, що протягом червня - липня 2020 року відповідачем було здійснено незаконне будівництво капітальної господарської будівлі вздовж спільного паркану, частина покрівлі, якої виходить за межі належної їй земельної ділянки, і розташована на подвір`ї позивача. Внаслідок такої побудови покрівлі всі атмосферні опади стікають на територію її подвір`я, що створює значні незручності. Крім того, вказана покрівля затуляє світло до вікон її будинку. Вважає, що вказане будівництво проведено відповідачем з порушенням діючих державних будівельних норм та санітарних правил. На її численні усні прохання привести покрівлю капітальної споруди у відповідність до вимог чинного законодавства відповідач не реагувала.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і знесення капітальної господарської будівлі, що є об`єктом самочинного будівництва - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 власними силами або за власний рахунок демонтувати частину навісу капітальної господарської будівлі ( гаражу під літ. «Г» в технічному паспорті за адресою: АДРЕСА_1 ), яка знаходиться на земельній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ).

Зобов`язано ОСОБА_2 власними силами або за власний рахунок демонтувати стіну капітальної господарської будівлі (гаражу під літ. «Г» в технічному паспорті за адресою: АДРЕСА_1 ), яка побудована вздовж межі земельної ділянки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з порушенням вимог пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова території».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., витрати за проведення судових будівельно - технічних експертиз у розмірі 7500 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., а всього 13 340 грн. 80 коп.

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_2 , та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довела, що відповідач порушила її право як власника сусідньї земельної ділянки.

З судовим рішенням в частині стягнення витрат на правничу допомогу не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, просить рішення змінити в частині стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 7500,00 грн, витрати за виготовлення кадастрового плану 2600,00 грн, витрати на правничу допомогу 38000,00 грн.

Вважає, що нею надано належні докази понесення судових витрат у даній справі в заявленому нею розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, загальною площею 896 кв.м., кадастровий номер :14:003:0097, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 . /т.1 а.с.10 -16/.

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.07.2008 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою збудовано самовільно: тамбур літ.а2, гараж літ. Г., сарай літ. Б1 (т. 1 а.с. 17)

На підставі свідоцтва про право власності від 15.07.2013 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 635 кв.м., кадастровий номер :14:003:0357, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.17/.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказала, що протягом червня - липня 2020 року відповідачем було здійснено незаконне будівництво капітальної господарської будівлі вздовж спільного паркану, частина покрівлі якої виходить за межі належної їй земельної ділянки. Внаслідок такої побудови покрівлі всі атмосферні опади стікають на територію її подвір?я, що створює значні незручності. Крім того, вказана покрівля затуляє світло до вікон її будинку. У зв`язку з цим позивач просила зобовязати відповідача демонтувати частину навісу та стіни.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що перебудувати самочинно збудовану будівлю відповідно до вимог нормативно правових актів у галузі будівництва технічно неможливо, усунути виявлені порушення без демонтажу частини навісу та стіни не можливо.

Колегія суддів з таким висновком погодитися не може, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина перша та друга статті 376 ЦК України).

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина сьома статті 376 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року у справі № 354/612/13-ц вказано, що: «збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

При зверненні із позовною вимогою про зобов`язання демонтувати частину навісу та стіни капітальної господарської будівлі, позивач посилався на те, що внаслідок побудови покрівлі всі атмосферні опади стікають на територію її подвір`я, що створює значні незручності.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що згідно висновку судової будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи №14 від 16.07.2021 року самочинно збудована господарська будівля - одноповерхова з навісом ( реконструкція гаража літ «Г») по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам державних будівельних норм, а саме: реконструкція господарської будівлі з навісом виконано без будівельного паспорту, який розробляється по зареєстрованій декларації про початок будівельних робіт; будівництво об`єкта проведено без проектної документації та дозволів на здійснення будівельних робіт; відстань земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку є менше ніж 1,0 м. При цьому, при будівництві об`єкту має бути забезпечене виконання необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Місцевим судом вірно встановлено, що реконструкція гаража літ «Г» відбулася з порушенням будівельних норм, але колегія суддів не погоджується з висновком суду, що позивач довела, що цим порушуються її права.

З технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 , станом на 15 листопада 2011 року, вбачається, що на території будинковолодіння, окрім інших споруд, знаходиться цегляний гараж «Г», 1974 року побудови. Згідно відмітки про самовільно збудовані об`єкти зазначено гараж літери «Г» - листопад 1981 р. (т. 1 а.с. 104-109)

Встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до Управління з питань містобудування та архітектури з метою реєстрації гаражу «Г розміром 3,81х9,95 м. Згідно копії витягу з рішення № 95 від 14.02.2012 року в проведенні реєстрації гаража «Г» їй було відмовлено, оскільки будівництво проводилося попереднім власником. (т. 1 а.с. 83)

Висновком судової будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи №14 від 16.07.2021 року дійсно встановлено, що самочинно збудована господарська будівля - одноповерхова з навісом ( реконструкція гаража літ «Г») по АДРЕСА_1 не відповідає ст.ст.26, 29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», стаття 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», П..3.21 ДБН А. 2.2.-3:2014, П 6.1.41 ДБН В.2.2.-12-2019 «Планування та забудова міських і сільських поселень».

Висновком судового експерта Федорова Д.Ф. №25 за результатами судової додаткової будівельно - технічної експертизи від 10.06.2022 встановлено, що: площа, конфігурація та лінійні розміри земельної ділянки ( кадастровий номер :14:003:0357) площею 0,0635 га з цільовим призначенням - для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки ( кадастровий номер :14:003:0097) площею 0,0896 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 не відповідають площам, конфігурації та лінійним розмірам земельних ділянок вказаних у плані.

Фактичний розмір земельної ділянки по АДРЕСА_2 , порівняно з розміром цієї ділянки, який вказаний в технічній документації збільшений по 5м2. Фактичний розмір земельної ділянки по АДРЕСА_3 порівняно з розміром цієї ділянки, який вказаний в технічній документації зменшений на 10м2. Частина земельної ділянки відійшла до земельної ділянки по АДРЕСА_2 . У даному випадку порушення межі земельної ділянки по по АДРЕСА_2 , шляхом проведення забудови капітальної господарської будівлі в домоволодінні по АДРЕСА_1 , не виявлено./т.2 а.с.6-19/ За рахунок чого збільшилася земельна ділянка позивача не встановлено.

З викладеного вбачається, що при проведенні реконструкції самовільно збудованого об`єкту, відповідачем не було допущено порущення меж суміжної ділянки.Само по собі здійснення реконструкції самочинного будівництва на сусідній земельній ділянці не є підставою для пред`явлення власником іншої земельної ділянки позову про знесення цієї споруди, якщо його права власника цим будівництвом не обмежуються.

З фотокопій наявних в матеріалах справи вбачається, що під час реконструкції господарської будівлі відповідачем встановлено систему водовідведення та снігозбирання, з метою відведення попадання атмосферних опадів на суміжну земельну ділянку (т. 1 а.с. 20, 21, 22). Окрім того, з наданих знімків вбачається, що спірний об`єкт нерухомого майна, розташований вздов спільної межі з земельною ділянкою позивачки, навпроти об`єкту нерухомого майна без вікон та дверей, що спростовує доводи позивачки, що покрівля затуляє світло до вікон її будинку. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_2 , що межує з домоволодінням відповідача, значиться сарай, 1958 року будівництва (т.1, а.с. 14-16).

Крім того, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться в спільній частковій власності позивача та ОСОБА_3 , без визначення часток внатурі або визначення порядку користування.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було доведено порущення чи будь яке обмеження її права, проведеною відповідачем реконструкцією. Окрім того, демонтаж навісу та стіни капітальної будівлі, вплине на конструктцію об`єкту вцілому, на його міцність та безпечність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2022 року скасувати, ухвалити нове, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і знесення капітальної господарської будівлі, що є об`єктом самочинного будівництва відмовити за недоведеністю.

Оскільки, у позові відмовлено, підстав для вирішення питання стягнення судових витрат, понесених ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 382 -384 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2022 року скасувати. Ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і знесення капітальної господарської будівлі, що є об`єктом самочинного будівництва відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.04.2023.

Головуючий суддя : Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль