Провадження № 2/359/151/2023
Справа № 359/1625/21
РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..

при секретарі - Івковій Д.Л., Шляхетко Ю.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника відповідачів - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Бориспільської міської ради Київської області, приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко Валерії Олександрівни, третя особа державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевська М.В., про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, визнання договору дарування недійсним, усунення від спадкування, визнання права власності на частку у спадковому майні та зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку у спадковому майні, -

В С Т А Н О В И В :

25.02.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява з проханням:

- визначити, що частка померлої матері ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , а також надвірні господарські споруди, що відносяться до нього та земельну ділянку кадастровий номер :09:009:009:0019 площею 0,1 га на якій будинок розташований становила ;

- визнати недійним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського державного нотаріального округу Київської області Віценко В.О., серія та номер 33, укладений 12.02.2019;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :09:009:009:0019, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського державного нотаріального округу Київської області Віценко В.О., серія та номер : 34 укладений 12.02.2019;

- визнати недійсним рішення Бориспільської міської ради від 21.12.2017 № 2722-36-VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,1000 га (кадастровий номер :09:009:009:0019) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :09:009:009:0019) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , здійснену на підставі рішення Бориспільської міської ради від 21.12.2017 № 2722-36-VII;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; - стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 5448 грн. (т.1 а.с.1-14)

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 03.08.1974 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народились діти: позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

15.03.1976 відповідач ОСОБА_3 придбав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, житловою площею 11,50 кв.м., що розташований на земельній ділянці 1400 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу за адресою : АДРЕСА_1 , посвідченого нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Татаренко В.В. за реєстр. № 1154.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_7 , після смерті якої 18.07.2017 Бориспільською міською нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа № 216/2017. Спадкоємцями майна померлої матері є позивач ОСОБА_1 та його батько, чоловік померлої, ОСОБА_3 , оскільки вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З приводу прийняття спадщини доньками спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позивачу не відомо.

Крім того позивач зазначає, що 21.12.2017 Бориспільською міською радою прийнято рішення № 2722-36-VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 площею 0,1000 га кадастровий номер :09:009:009:0019, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд по АДРЕСА_1 ; передано безоплатно у власність громадянину ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер :09:009:009:0019, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; зобов`язано громадянина ОСОБА_3 зареєструвати право власності на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства.

В подальшому ОСОБА_3 на підставі вказаного рішення Бориспільської міської ради зареєстрував за собою право власності на спірну земельну ділянку.

03.07.2020 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , проте державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 545/02-31 від 03.07.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо його майна щодо суб`єкта № 237858791 від 19.12.2020, за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 12.02.2019 зареєстровано право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку по частини за кожною на підставі укладеного відповідачами договору дарування від 12.02.2019.

Позивач вважає, що оскільки нерухоме майно було придбано у шлюбі, то частка його матері становила житлового будинку та земельної ділянки, та його частка у випадку спадкування за законом повинна бути частина.

24.06.2022 до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову (т.3 а.с. 46-52), а також уточнена позовна заява, датована 08.06.2022 (т.3 а. с. 53-67), з проханням :

- визначити, що частка померлої матері ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_2 , а також надвірні господарські споруди, що відносяться до нього та земельну ділянку кадастровий номер :09:009:009:0019, площею 0,1 га, на якій будинок розташований становила ;

- визнати недійсним рішення Бориспільської міської ради від 21.12.2017 2722-36-VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (на місцевості) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 площею 0,1000 га кадастровий номер :09:009:0019) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови)»;

- скасувати державну реєстрацію реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:105;

- скасувати відповідний запис про право власності 24620870 за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер: :09:009:0019) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських : будівель і споруд по АДРЕСА_1 , здійснену на підставі рішення Бориспільської міської ради від 21.12.2017 № 2722-36-VII;

- скасувати державну реєстрацію реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105 здійснений ОСОБА_10 , державним реєстратором Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» Київської області та скасувати відповідний запис про право власності 30244544 за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського державного нотаріального округу Київської області Віценко В.О., серія та номер: 34, укладений 12.02.2019;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер : 45475305 від 12.02.2019 10:47:09, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко В.О.;

- скасувати запис про право власності/довірчої власності 30244544, яким зареєстровано право власності на житловий будинок, розмір частки 1/2 за ОСОБА_5 ;

- скасувати запис про право власності/довірчої власності 30244748 яким зареєстровано право власності на житловий будинок, розмір частки 1/2, за ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :09:009:009:0019, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського державного нотаріального округу Київської області Віценко В.О., серія та номер: 34, укладений 12.02.2019;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер : 45476552 від 12.02.2019 10:47:09, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко В.О.;

- скасувати запис про право власності/довірчої власності 30245650, яким зареєстровано право власності на земельну ділянку, розмір частки 1/2, за ОСОБА_5 ;

- скасувати запис про право власності/довірчої власності 30245722, яким зареєстровано право власності на житловий будинок, розмір частки 1/2 за ОСОБА_4 ;

- усунути ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від права на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_2 та стягнути з відповідачів витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 6440,40 грн.

В обґрунтування додатково заявлених позовних вимог позивач зазначив, що постійно проживав разом із спадкодавцем за однією адресою та прийняв спадщину після ОСОБА_7 , а відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з матір`ю не проживали та заяву про прийняття спадщини не подавали та мають бути усунуті від спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України. Зокрема зазначає, що він та його дружина надавали допомогу хворій матері, власними силами та коштами купували ліки, забезпечували відвідування лікарні, надавали медичну підтримку при загостренні стану хворої, допомагали при прибиранні та готуванні їжі.

20.04.2021 до суду від Бориспільської міської ради Київської області надійшов відзив ( т.1 а. с. 158-164) з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому звертають увагу, що на момент прийняття рішення від 21.12.2017 № 2722-36-VII власником житлового будинку був ОСОБА_3 , тому прийняте рішення є законним та не підлягає скасуванню. Зазначають, що міська рада вважає, що заявником не дотримано строків позовної давності щодо оскарження вищевказаного рішення міської ради, що відповідно до підставою для відмови у задоволення вимог щодо визнання недійсним рішення Бориспільської міської ради від 21.12.2017 №2722-36-VII. Вказують, що ОСОБА_1 як «власник» частини житлового будинку мав бути обізнаним про стан своїх справ та міг довідатися про порушення свого права з моменту прийняття оскаржуваного рішення, а саме 21.12.2017 року (дата прийняття рішення), підтвердженням чого є отримана роздруківка оскарженого рішення міської ради із офіційного веб-сайту міської ради.

20.05.2021 до суду від ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 надійшла зустрічна позовна заява ( т.1 а. с. 196-199), вимоги якої були уточнені 04.10.2021 (т. 2 а. с. 60-64) з проханням:

- визнати право власності за ОСОБА_5 на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати право власності за ОСОБА_4 на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги щодо визнання права власності на частку земельної ділянки з кадастровим номером :09:009:009:0019 для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га відповідачі за змістом поданої 04.10.2021 року (на виконання ухвали про залишення зустрічного позову без руху) зустрічної позовної заяви не заявляють (т.2 а.с.64).

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що до спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_11 , увійшла частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 . Після її смерті спадщину у виді частини нерухомого майна прийняли чотири спадкоємця, то кожному належить по 1/8 ( : 4= 1/8) частини житлового будинку.

При цьому зазначають, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:009:009:0019 для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка була в 2017 році приватизована ОСОБА_3 на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не перебувала у власності подружжя ОСОБА_12 , а тому не може бути спадковим майном після смерті ОСОБА_11 ..

09.11.2021 від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , адвоката Куксюка А.Л. надійшла відповідь на зустрічну позовну заяву (т.2 а.с. 107-112) з проханням відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 від 04.10.2021. Заперечуючи проти зустрічного позову, представник позивача зазначає, що відмітка у паспорті про реєстрацію не має юридичного значення при вирішенні питання щодо постійного та фактичного проживання чи не проживання особи у певному місці, оскільки така реєстрація лише є процедурою внесення особою місця свого проживання, тобто є лише технічною процедурою обліку громадян. Вказує, що за адресою АДРЕСА_1 відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на момент смерті їх матері ОСОБА_11 не проживали. Крім того, звертає увагу, що земельна ділянка також є спадковим майном, хоча і була оформлена позивачем ОСОБА_3 вже після смерті ОСОБА_11 , оскільки є спільним майном подружжя. Подачею зустрічного позову відповідачами визнано право позивача на частку у спадковому майні після померлої матері.

11.11.2021 до суду від ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 надійшло заперечення на відзив (т.2 а.с. 116-118) з проханням задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви. При цьому зазначено, що позивачем за первісним позовом також не додано додаткових доказів щодо прийняття спадщини, окрім відмітки в паспорті.

23.06.2022 до суду відповідачами за первісним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 подано відзив на уточнену позовну заяву та зміну предмета позову (т.3 а.с. 27-32) за змістом якої відповідачі просять задовольни їх зустрічні позовні вимоги.

Ухвалою від 15.03.2021 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (т.1 а. с. 149).

Ухвалою від 23.09.2021 зустрічну позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (т.1 а. с. 218-219).

Протокольною ухвалою від 01.11.2021 прийнято зустрічну уточнену позовну заяву від 04.10.2021 (т.2 а. с. 85-86).

Ухвалою від 23.09.2021 витребувано від Бориспільської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи відкритої щодо майна померлої ОСОБА_11 та з реєстраційної справи (т.1 а. с. 221-223).

Протокольною ухвалою від 27.06.2022 прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 від 08.06.2022, якою частково змінено предмет позову заяву (т.3 а. с. 73-74).

Ухвалою від 27.06.2022 витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Київській області додаткові докази (т.3 а. с. 76-78).

Ухвалою від 27.06.2022 закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі (т.3 а.с. 80).

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити, проти зустрічного позову заперечували.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_6 заперечували проти первісного позову, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представники відповідачів Бориспільської міської ради Київської області, приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко В.О. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За змістом поданого клопотання від 22.04.2021 (т.1 а.с.171) Бориспільська міська рада Київської області просила розглянути справу без участі її представника.

Згідно з заявою від 16.06.2021 приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко В.О. повідомила суду, що позовні вимоги не визнає та просить розглядати справи без її участі (т.1 а.с.187а).

Третя особа державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевська М.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Листом від 17.05.2021 Бориспільська міська державна нотаріальна контора просили розгляд справи здійснювати без присутності представника Бориспільської міської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.187).

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів та їх представників, показання свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що батьки позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а саме: відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_28 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1974 року, про що зроблено запис № 11, по день смерті ОСОБА_7 .

Дана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданим 03 серпня 1974 року Процівською сільською радою Бориспільського району Київської області, та свідоцтвами про народження (щодо родинних відносин) позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , свідоцтвом про шлюб (щодо зміни прізвища) (т.1 а. с. 21-22, 206-207, 214, т. 2 а. с. 65).

У період шлюбу, 15 березня 1976 року ОСОБА_3 було придбано житловий будинок, житловою площею 11,50 кв.м., за адресою : АДРЕСА_3 (на даний час АДРЕСА_1 ), - який був розташований на земельній ділянці площею 1400 га, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим та зареєстрованим у встановленому чинним законодавством порядку (т.1 а. с. 96-98).

Зміна поштової адреси до житлового будинку, зокрема підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 23 жовтня 2017 року № 653 (т.2 а.с.52).

В силу вимог чинної на той час ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (на той час - УРСР) м айно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За змістом ч.1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України (на той час - УРСР) в чинній на момент набуття права власності редакції, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Наведене за своїм змістом відповідає раніше чинним вимогам ст. ст. 60,69,70 Сімейного кодексу України.

Аналогічні положення містяться в ст. ст. 368, 369, 370 Цивільного кодексу України.

Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів №100 від 01 березня 1982 року (т.1 а.с.108) ОСОБА_3 було надано дозвіл оформити документацію на перебудову житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Як визнано сторонами та підтверджується матеріалами Інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 27-112) за період шлюбу подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було здійснено перебудову житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 237858791 від 19.12.2020 (т.1 а.с.115-117) за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ) зареєстровано право власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: загальною площею 103,4 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м., Літ. А-1 (1985 року забудови), Г-погріб з шийкою, Б-гараж-літня кухня, В-альтанка, Д-сарай, К-свердловина, Л,М,Н яма вигрібна.

Таким чином, сторонами визнано та дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що спірний житловий будинок є спільним сумісним майном подружжя відповідача ОСОБА_3 та його дружини, матері позивача, ОСОБА_7 .

З урахуванням вищенаведених вимог ст.ст.22,28 Кодексу про шлюб та сім`ю (ст.ст.60,69,70 Сімейного кодексу України та ст.ст. 368, 369, 370 Цивільного кодексу України) суд дійшов висновку, що частка кожного з подружжя у спірному домоволодінні, становила , оскільки підстав для відступу від начала рівності часток подружжя не встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, про що зроблено актовий запис № 127, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.02.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а. с. 23 т. 1).

Відповідно до вимог ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, до складу спадщини увійшла частина вищезазначеного житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу, що на момент смерті ОСОБА_7 спірна земельна ділянка не була приватизована та перебувала у комунальні власності територіальної громади м.Борисполя.

Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_7 не залишила, що підтверджується дослідженою копією спадкової справи № 216/2017 відкритої щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та наявна у ній Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)(т.2 а.с. 124, 141-147).

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною 2 ст. 1226 ЦК України визначено, що суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 1297 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

В силу вимог ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Встановлено, що жоден із спадкодкоємців (чоловік та діти) ОСОБА_7 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулися, були зареєстровані з померлою спадкодавицею за однією адресою, де фактично постійно проживали на день її смерті.

При цьому суд звертає увагу, лише чоловік померлої ОСОБА_3 проживав з померлою однією сім`єю, оскільки діти померлої мали власні родини, що було повністю визнано сторонами та підтверджується показаннями допитах в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ..

Крім того, аналізом положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини вона не передбачає необхідності проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, як, наприклад, це передбачено для спадкоємців четвертої черги (ч.1 ст.1264 ЦК України), як і не визначає, тривалості проживання.

Так, судом встановлено, що з моменту хвороби ОСОБА_7 , зокрема у січні-лютому 2016 року, та по день її смерті, як її чоловік ОСОБА_3 так і її діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ,- кожний окремо та, фактично усі разом, проживаючи в одному зі спадкодавцем домоволодінні, власними силами та особистими коштами, а також із залученням фахівців, здійснювали піклування та надавали їй медичну допомогу.

Ці обставини повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ..

При цьому суд враховує, що кожний свідків надавав показання в частині, що була відома саме конкретному свідку, а отже не спростовує показання інших свідків.

А також суд враховує, що на підтвердження факту прийняття спадщини, і стороною позивача і стороною відповідачів було запрошено не тільки свідків, які перебувають у близьких родинних стосунках зі сторонами, але й сусідів, сумніватися в об`єктивності показань яких суду підстави відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що на підтвердження обставин, викладених в позові, позивачем ОСОБА_1 також було надано довідку лікаря ОСОБА_29 (т.2 а.с.186-188).

При цьому, відповідь ТОВ «АПТЕКА.194», надана на запит представника відповідачів адвоката Осипчука М.В. (т.2 а.с.214-215), не спростовує викладених у вищевказаній довідці фактів, а також підтверджує, що лікар ЗПСМ ОСОБА_29 надавала відповідь на заяву (сина померлої ОСОБА_1 від 29.11.2021) не як посадова особа медичного закладу ТОВ «АПТЕКА.194», а як особа, яка була дільничним лікарем терапевтом в іншому медичному закладі, та в період з 01.01.2016 по 16.02.2016 здійснювала лікування ОСОБА_7 .

Не спростовує встановленого судом факту, що на момент смерті ОСОБА_7 її чоловік та діти постійно проживали в одному домоволодінні разом з померлою, викладена в Акті обстеження житлово-побутових умов, складеному депутатом Бориспільської міської ради Сіриком Є.В. від 21 травня 2022 року (т.3 а.с.19) інформація, що, зокрема, ОСОБА_4 мешкає в окремій будівлі на території подвір`я з 2009 року, а ОСОБА_5 не проживає за даною адресою з 2012 року.

Так зі змісту акту встановлено, що він складався більш ніж через шість років після смерті спадкодавця ОСОБА_7 та без залучення зазначених в акті осіб, а також свідків, що ставить під сумнів об`єктивність і достовірність викладеної в ньому інформації.

Крім того, той факт, що на момент смерті ОСОБА_7 її дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно проживали з матір`ю, надаючи їй харчування, догляд та медичну допомогу, повністю підтверджено в судовому засіданні показанням залучених відповідачами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

При цьому суд звертає увагу, що і позивач ОСОБА_1 , хоч і проживав в одному будинку з ОСОБА_11 , проте в окремих кімнатах зі власною родиною відповідно до встановленого порядку користування житловим будинком, та лише з моменту хвороби матері почав брати участі у її догляді та лікуванні.

Ці встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави дійти висновку, що як позивач так і відповідачі на рівних правах та в рівних частках набули право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 .

Підстави для усунення відповідачів від права на спадкування, визначені ст.1224 Цивільного кодексу України, відсутні.

Також суд звертає увагу, що відповідно до підпунктів 3.21, 3.22 п.3 розділу 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Отже, встановлений в судовому засіданні факт постійного проживання спадкоємців ОСОБА_7 з померлою, а також наявність в їх паспортах відмітки про реєстрацію їх місця проживання, в силу вимог чинного на момент відкриття спадщини законодавства є доказом постійного проживання із спадкодавцем, на підставі якого могли бути вчинені нотаріальні дії щодо оформлення їх прав на спадщину.

При цьому суд звертає увагу, що із заявою про відмову від спадщини жоден із спадкоємців у встановленому законом порядку не звертався.

Встановлено, що 18.07.2017 позивачем ОСОБА_1 було подано заяву до Бориспільської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_7 (т.2 а. с. 125).

За змістом вказаної заяви ОСОБА_1 , зокрема зазначив, що спадкоємцями, передбаченими законом, крім нього є чоловік померлої ОСОБА_3 , та діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

03.07.2020 ОСОБА_1 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок (т.2 а.с.148).

Відповідного змісту заяви про прийняття спадщини були подані до Першої Бориспільської державної нотаріальної контори (до перейменування Бориспільська міська державна нотаріальна контора) 01.07.2022 відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та 11.07.2022 відповідачем ОСОБА_5 (т.3 а.с.98-100)

Встановлено, що постановою державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. від 03.07.2020 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності ОСОБА_7 на вказаний житловий будинок (а. с. 24-25, т. 1, а. с. 149-150, т. 2).

Крім того встановлено, що 12 лютого 2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_30 ), з однієї сторони та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Одаровані), з другою сторони, було укладено Договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , - посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Віценко Валерією Олександрівною, серія та номер 33, на підставі якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийняли в дар в рівних частках вищевказаний житловий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.230).

Зі змісту Договору (п.3) встановлено, що вказаний житловий будинок належить дарувальнику на праві приватної власності, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 листопада 2018 року ОСОБА_10 , державним реєстратором Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» Київської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2018 року, індексний номер витягу 145887449, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 105, номер запису про право власності 28985354.

На підставі Рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 45475305 від 12.02.2019 (т.1 а.с. 238, 239) приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко В.О. провела державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2 на житловий будинок з реєстраційним номером 105, що розташований АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_5 (податковий номер/серія, номер паспорта/ НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (податковий номер / серія, номер паспорта / НОМЕР_3 ).

Крім того, встановлено, що в цей же день, 12 лютого 2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_30 ), з однієї сторони та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Одаровані), з другою сторони, було укладено Договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :09:009:009:0019, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , - посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Віценко Валерією Олександрівною, серія та номер 34, на підставі якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийняли в дар в рівних частках вищевказану земельну ділянку (т.1 а.с.229).

Відповідно до п.2 Договору встановлено, що вказана земельна ділянка належить дарувальнику на праві приватної власності, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 січня 2018 року, ОСОБА_31 , державним реєстратором Комунального підприємства «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» Київської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.02.2019 року, індексний номер: 155872580, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 105, номер запису про право власності 24620870.

На підставі Рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 45476552 від 12.02.2019 (т.1 а.с. 233, 234) приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко В.О. провела державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2 на земельну ділянку з реєстраційним номером 105, кадастровий номер земельної ділянки :09:009:009:0019, за суб`єктом ОСОБА_5 (податковий номер/серія, номер паспорта/ НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (податковий номер/серія, номер паспорта / НОМЕР_3 ).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речовий прав на нерухоме майно від 19.12.2020 № 237858791, право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку площею кадастровий номер :09:009:009:0019, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності по частини та зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т.1 а. с. 115-117).

Таким чином, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у листопаді 2018 року здійснив реєстрацію права приватної власності на спірний житловий будинок, а в подальшому на підставі Договору дарування житлового будинку від 12 лютого 2019 року відчужив його на користь відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Крім того, відчужена ним на підставі Договору дарування земельної ділянки від 12 лютого 2019 року земельна ділянка площею 0,1000 га кадастровий номер :09:009:0019 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , - також була набута позивачем у власність та зареєстрована у січні 2018 року.

Підстава набуття права власності, як визнано сторонами, та підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами, є оспорюване позивачем ОСОБА_1 рішення Бориспільської міської ради Київської області від 21.12.2017 2722-36-VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (на місцевості) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 площею 0,1000 га кадастровий номер :09:009:0019 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови)» (т.1 а.с.113-114, т.3 а.с.54-55).

Як визнано сторонами, та встановлено з вищевказаного рішення Бориспільської міської ради, а також копії «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр.. ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 » (т.2 а.с.4-55) відповідач ОСОБА_3 набув право власності на спірну земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши усі наявні докази та встановивши усі фактичні обставини справи суд дійшов наступних висновків.

Так, враховуючи, що спірне домоволодіння було придбане у шлюбі, а також, що частка померлої ОСОБА_7 становила частина, ОСОБА_3 , укладаючи договір дарування на користь відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розпорядився у тому числі частиною будинку та відповідною частиною господарських споруд, що належала померлій дружині ОСОБА_7 та увійшла до складу спадщини, що підлягала спадкуванню та оформленню в порядку, визначеному Цивільним кодексом України, а також з моменту її відкриття належала спадкоємцям померлої ОСОБА_7 (у тому числі позивачу ОСОБА_1 ).

При цьому суд звертає увагу, що заявляючи зустрічні позовні вимоги, відповідачі фактично визнали цю обставину, оскільки у зв`язку з тим, що виник спір щодо спадкового майна, просили визнати за ними в порядку спадкування після померлої ОСОБА_7 право власності по 1/8 частині будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 .

Тим самим, відповідачі також визнають, що право на 1/8 частину будинку з відповідною частиною господарських споруд в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_7 набув позивач ОСОБА_32 .

Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з ч.2 ст.718 ЦК України дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до вимог ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до правових позиції Верховного Суду України, наведених у постанові від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Захист права власності, до якої входить ст.388 ЦК України). Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України, яка на даний час виключена). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Крім того, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам справи, а саме позивач ОСОБА_1 вправі оспорювати дійсність укладеного відповідачами договору дарування житлового будинку в частині належної йому в порядку спадкування частки спірного домоволодіння.

Крім того, з урахуванням позовних вимог зустрічного позову, слід дійти висновку, що відповідачі частково визнали позов ОСОБА_1 щодо заявленої ним позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , - посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Віценко Валерією Олександрівною, серія та номер 33, укладеного 12 лютого 2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_30 ), з однієї сторони та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Одаровані), з другою сторони, в частині дарування частини житлового будинку, що належала на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому позов в цій частині слід визнати обґрунтованим та визнати недійним договір дарування спірного домоволодіння у визначеній судом частині, оскільки внаслідок укладення відповідачами оспорюваного договору дарування житлового будинку було позбавлено позивача права на спадщину, яке підлягає захисту в судовому порядку.

У зв`язку з цим підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45475305 від 12.02.2019 р. 10:18:48, приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Віценко Валерії Олександрівни та записи про право власності: 30244544, яким зареєстровано право власності на житловий будинок, розмір частки , за ОСОБА_5 та НОМЕР_4 , яким зареєстровано право власності на житловий будинок, розмір частки , за ОСОБА_4 , - в частині визначення розміру часток у праві спільної часткової власності - по частки замість розміру частки - за ОСОБА_5 та за ОСОБА_4 .

В цьому зв`язку слід зазначити, що належними відповідачами за задоволеними судом вимогами позивача ОСОБА_1 є спадкоємці померлої ОСОБА_7 : ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , якими було укладеного оспорюваний договір дарування житлового будинку, у тому числі тієї його частини, право на яку в порядку спадкування набув позивач.

Приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Віценко Валерії Олександрівни, не є таким належним відповідачем, скільки здійснювала свою діяльність відповідно до Закону України «Про нотаріат». Приватний нотаріус посвідчувала договір дарування та здійснювала державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на підставі наданих документів, що підтверджували право власності дарувальника, та здійснювала державну реєстрацію речових прав відповідно до покладених на неї обов`язків та наданих повноважень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень».

Частково задовольняючи позовну вимогу щодо визнання недійсним договір дарування житлового будинку та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав, суд враховує, що в силу вимог ст.ст.361,362 Цивільного кодексу України відповідач ОСОБА_3 мав право без згоди інших співвласників будинку розпорядитися належною йому на праві власності частиною будинку, уклавши безоплатний договір дарування на користь відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а отже підстави для визнання недійсним договору дарування житлового будинку в цій частині відсутні.

Крім того, зважаючи на спір, що виник між сторонами щодо розміру частки позивача у праві на спадщину та щодо права відповідачів на спадкування після смерті ОСОБА_7 , з метою врегулювання спірних правовідносин, а також повного захисту прав позивача та відповідачів, слід також задовольнити вимоги зустрічного позову та частково задовольнити відповідну вимогу позивача про визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування по 1/8 частці будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рівності часток спадкоємців (4 спадкоємці по частці спадкового майна, яка складається з частини вищевказаного жилого будинку та господарських споруд).

Щодо окремої додатково заявленої позивачем ОСОБА_1 вимоги про скасування державної реєстрації, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105 здійсненої ОСОБА_10 , державним реєстратором Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» Київської області, та скасування відповідного запису про право власності 30244544 за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 , то в цій частині позов слід визнати необґрунтованим.

Так, сторонами визнано та вищенаведеними письмовими доказами підтверджується, що за життя ОСОБА_7 подружжям була здійснена перебудова житлового будинку, проте реєстрація права власності на здійснене будівництво фактично була проведена після її смерті.

Сам факт реєстрації права власності на нерухоме майно об`єкт спільної сумісної власності за одним з подружжя відповідачем ОСОБА_3 , не позбавляє суд можливості встановити, що спірне домоволодіння є такою спільною сумісною власністю подружжя та визначити частку померлого подружжя.

Суд звертає увагу, що в силу вимог п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», у разі відсутності спору, нотаріуси вчиняють нотаріальні дії: видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя.

Отже, необхідність скасування державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок за відповідачем ОСОБА_3 як спосіб та з метою захисту прав позивача, слід визнати необґрунтованою.

Щодо іншої частини заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог про визнання недійсним рішення Бориспільської міської ради від 21.12.2017 2722-36-VII, скасування державної реєстрацію об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер:105, скасування запису про право власності 24620870 за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер: :09:009:0019), визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 12.02.2019, скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер: 45476552 від 12.02.2019 приватного нотаріуса Віценко В.О., скасування запису про право власності/довірчої власності 30245650, яким зареєстровано право власності на земельну ділянку за відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , то в цій частині в задоволенні первісного позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, з долученої до позовної заяви ОСОБА_1 копії рішення Бориспільської міської ради встановлено, що воно було опубліковано на офіційному сайті Бориспільської міської ради (т.1 а.с.113-114).

На момент звернення з даним позовом до суду з дати ухвалення оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування та з моменту державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянки пройшло понад три роки.

Встановлено, що в цей період, у тому числі з моменту звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 17.07.2017 та до 03.07.2020 позивач ОСОБА_1 жодних дій з метою оформлення спадщини не вчиняв.

У тому числі протягом трьох років з моменту ухвалення рішення Бориспільською міською радою про передачу земельної ділянки у власність відповідачу ОСОБА_3 (21.12.2017) та з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_3 (26.01.2018) з відповідними позовними вимогами про визнання недійсним рішення органу самоврядування та про скасування рішення про державну реєстрацію права власності до суду не звернувся.

Зважаючи на відкритість зазначеної інформації, а також зважаючи на подану 18.07.2017 року заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 , якщо не знав, то міг дізнатися з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_3 про порушення своїх прав, за захистом яких він звернувся до суду, а саме щодо права на приватизацію частини земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 пропорційно до частки у праві на спадщину.

Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч. 5 цієї статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже в частині оскарження рішення Бориспільської міської ради в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем ОСОБА_1 строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач Бориспільська міська рада.

Підстави для поновлення пропущеного строку позовної давності відсутні.

Інші заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги фактично пов`язані з оспорюванням позивачем порядку набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку.

Проте суд звертає увагу, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 спірна земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади, та не увійшла до складу спадкового майна, а тому позивач не набув права власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.377 ЦК України, в чинній станом на дату відкриття спадщини редакції, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до положень ч.ч.1-6 ст.120 ЗК України в чинній на дату відкриття спадщини редакції, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Зважаючи на вищенаведені вимоги чинного законодавства та у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк для оскарження рішення органу місцевого самоврядування, його наступні позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації об`єкта нерухомого майна (земельної ділянки), скасування запису про право власності на спірну земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_3 , визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень та запису про право власності на земельну ділянку за відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , слід визнати необґрунтованими.

Разом із з цим, слід зазначити, що у разі виникнення спору щодо усунення перешкод у користуванні належної позивачу на праві власності часткою будинку та у випадку виділення належної позивачу частки будинку в натурі при виникненні спору щодо усунення перешкод у її обслуговуванні, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності на відповідну частку земельної ділянки, необхідної для обслуговування належної позивачу частини будинку, а також встановлення права земельного сервітуту. Не позбавлений позивач також і права в порядку, визначеному ст.ст.116,118 ЗК України, набути у власність іншу земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, крім випадку, якщо таке право вже було ним використане.

З урахуванням викладеного первісний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в межах двох заявлених ним позовних вимог, зустрічні три позовні вимоги відповідачів підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог та шляхом зарахування зустрічних вимог щодо відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору з позивача ОСОБА_33 на користь кожного з позивачів за зустрічним позовом : ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід стягнути по 302 гривні 67 копійок судового збору.

Так, з п`яти вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характер позивача ОСОБА_1 задоволено дві вимоги: одна вимога немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, за якими було сплачено судовий збір 908 грн. та 908 грн. відповідно. За зустрічними позовними вимогами, які були задоволені судом повністю, кожним з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_34 та ОСОБА_4 було сплачено по 908 грн. (908,00-(908,00+908,00)/3=302,67грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89,128, 141,223, 258, 259, 263-265, 266, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Бориспільської міської ради Київської області, приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко Валерії Олександрівни, третя особа державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевська М.В., про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, визнання договору дарування недійсним, усунення від спадкування, визнання права власності на частку у спадковому майні задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку у спадковому майні - задовольнити повністю.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - становила .

Визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , - посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Віценко Валерією Олександрівною, серія та номер 33, укладений 12 лютого 2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_30 ), з однієї сторони та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Одаровані), з другою сторони, в частині дарування частини житлового будинку, що належала на праві спільної сумісної власності подружжя померлій ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45475305 від 12.02.2019 р. 10:18:48, приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Віценко Валерії Олександрівни та записи про право власності: 30244544, яким зареєстровано право власності на житловий будинок, розмір частки , за ОСОБА_5 та НОМЕР_4 , яким зареєстровано право власності на житловий будинок, розмір частки , за ОСОБА_4 , - в частині визначення розміру часток у праві спільної часткової власності - по частки замість розміру частки - за ОСОБА_5 та за ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) право власності в порядку спадкування на 1/8 частку будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_6 ) право власності в порядку спадкування на 1/8 частку будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_7 ) право власності в порядку спадкування на 1/8 частку будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_8 ) право власності в порядку спадкування на 1/8 частку будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 302 гривні 67 копійок (триста дві гривні шістдесят сім копійок)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 302 гривні 67 копійок (триста дві гривні шістдесят сім копійок)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 302 гривні 67 копійок (триста дві гривні шістдесят сім копійок)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.07.2023.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів