КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи 357/11405/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/4835/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Кролівець О.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 ,

Товариство з обмеженою відповідальністю

«Цілісний майновий комплекс 103»,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_5 , та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цілісний майновий комплекс 103», подану через представника Ліхітченка Геннадія Володимировича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Цілісний майновий комплекс 103», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 103 918 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 672 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 20.07.2017 її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на відпочинку в оздоровчому комплексі «Полонина ДБК - 3» у с. Лумшори, Перечинського району, Закарпатської області, який належить ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103», трагічно загинув шляхом утоплення в басейні.

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.05.2018, який набрав законної сили 05.06.2018, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України. Згідно з вироком у липні 2017 року ОСОБА_2 будучи заступником директора з навчально-виховної роботи Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 та згідно з посадовою інструкцією, була відповідальною за організацію літнього відпочинку школярів, організувала поїздку двадцяти семи учнів на відпочинок до с. Лумшори Перечинського району Закарпатської області на базу відпочинку « Полонина ДБК 3 », де 19.07.2017 уклала з її директором - ОСОБА_3 договір № 5 про надання послуг з оздоровлення дітей у літній період та виступила в якості замовника від імені школи.

20.07.2017 під час туристичного походу з купанням у трав`яних чанах, ОСОБА_2 , неналежно виконуючи професійні обов`язки щодо охорони життя та здоров`я дітей, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, усвідомлюючи небезпеку купання в басейні непристосованому для дітей, допустила їх самовільне купання без рятувальних плавзасобів та безпосередньої присутності інструктора ОСОБА_4 , внаслідок чого настала смерть малолітнього ОСОБА_6 шляхом утоплення. ОСОБА_2 не заперечувала фактичні обставини вчинення нею інкримінованого правопорушення та повністю визнала свою вину.

ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103», керівник філії оздоровчого комплексу «Полонина ДБК-3» ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , як відповідальний працівник цього закладу, вчинили інше суспільно небезпечне діяння, за яке вони повинні нести відповідальність, так як не забезпечили належний відпочинок дітей та охорону їх життя, внаслідок недбалого і несумлінного до них ставлення, що потягнуло за собою смерть неповнолітнього. Хоча на даний час рішення про оголошення їм підозри органом досудового розслідування ще не прийнято, вважає, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 причетні до спричинення матеріальної і моральної шкоди. Вказує, що вона понесла витрати матеріального характеру, а саме на одяг, труну, заправку автомобіля, бальзамування та перевезення тіла сина із м. Ужгорода до міста Біла Церква, Київської області, на поминальний обід, виготовлення пам`ятника та інші ритуальні послуги, а також на своє лікування, після трагічної загибелі сина, від неврозу, тривожно-депресивного стану реактивного ґенезу та за перебування у санаторії - профілакторії «Діброва» у період з 21.09.2017 по 30.09.2017 і на неодноразові поїздки у м. Перечин, де здійснювалося досудове розслідування, на загальну суму 103 918 грн.

Втративши єдиного сина, якого виховувала самостійно, вона зазнала моральних страждань, які полягають у фізичній, безповоротній втраті єдиної дитини; постійному страху про своє майбутнє без дитини, самотності, що призвело до психічного розладу здоров`я та необхідності систематичного лікування; у порушенні нормального життєвого ритму, пов`язаного із неодноразовими поїздками до органу слідства для проведення слідчих дій та ознайомленням із матеріалами кримінального провадження, а також у подальшому із поїздками на розгляд справи Перечинським районним судом. Фактичний розмір заявленої до стягнення моральної шкоди визначає за методикою професора ОСОБА_7 , та оцінює моральну шкоду у 210 мінімальних розмірів заробітної плати на час вчинення кримінального правопорушення, що становить 672 000 грн (210*3200=672 000).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2020, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.07.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивачки 69 159,42 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 600 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 09.06.2021 вищевказані рішення суду скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Судові рішення скасовані з тих підстав, що суд не перевірив наявність правових підстав покладення солідарної відповідальності на відповідачів за завдану шкоду, не зазначив факту спільності дій відповідачів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 34 579,71 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 34 579,71 грн і в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. та вважати виконаним рішення суду в цій частині.

Здійснено поворот виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2020 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» матеріальної шкоди в розмірі 34 579,71 грн та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн, всього підлягає до поворотного стягнення 334 579,71 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови та ухвалити нове, яким стягнути з усіх відповідачів 69 159,42 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 600 000 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди, та відмовити у повороті виконання рішення суду. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не ефективно захистив її порушене право, та безпідставно звільнив від солідарної відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які безпосередньо є одними із винуватців трагедії, а також погіршив її становище здійснивши поворот виконання рішення. Суд не врахував, що всю відповідальність за життя і здоров`я дітей на рівні з ОСОБА_2 повинні нести ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , як працівники ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103», через халатну бездіяльність. Суд не звернув уваги, що ОСОБА_8 є постійним працівником товариства з певними повноваженнями і обов`язками, як керівник БВ «Полонина ДБК - 3», що являється філією товариства. Підписуючи договір він діяв саме від імені товариства. ОСОБА_8 взяв на себе зобов`язання виконати усі умови договору. Також він підписав письмовий інструктаж відпочиваючих від імені БВ «Полонина ДБК - 3» щодо безпеки та правил перебування поза територією, а також запропонував вчителям та дітям піти купатися у басейн поза межами бази відпочинку. Крім того, саме він виконуючи умови договору надав інструктора ОСОБА_4 , який працював на базі відпочинку та якого всі сприймали як інструктора. Відповідно до його посадової інструкції, він як організатор подорожей зобов`язаний приймати всі необхідні заходи з безпеки відпочиваючих. Вважає, що дії та бездіяльність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку із трагічною загибеллю її сина.

Не погоджуючись також з рішенням суду, ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до товариства. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не звернув уваги, що позивач звернулася з вимогами про відшкодування шкоди, завданої злочином. Проте, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення не оголошувалася підозра і вони мали статус свідків. Вважає, що у кримінальному процесі майнову та моральну відповідальність за цивільним позовом несе особа, яка вчинила злочин - підозрюваний чи обвинувачений, а тому відповідати за позовом має лише особа, яка визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд не дав належної оцінки тим обставинам, що трагедія сталася не на території бази відпочинку, а на приватній території, власником якої є інша особа. На території, де загинув син позивачки, був свій інструктор, який повинен був проводити із дітьми інструктаж і контролювати ситуацію під час купання дітей. Висновки суду щодо наявності відповідальності товариства ґрунтується лише на дослідженні договору № 5 від 19.07.2017, але даний договір складений та підписаний не в той день, що зазначено у договорі та підписано особами, які не мали права і повноважень представляти юридичні особи, що в них зазначені. Даний договір не скріплений печатками юридичних осіб. Суд не врахував, що перебування ОСОБА_3 на посаді начальника бази відпочинку «Полонина ДБК - 3» не є доказом виконання ним трудових обов`язків щодо організації оздоровлення дітей та як наслідок встановлення вини ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103». ОСОБА_3 не повинен був підписувати договір, а зробив це на прохання ОСОБА_2 . У розумінні вимог ст. 207, 638 ЦК України такий договір не є укладеним, а тому не може мати для виконавця будь - яких юридичних наслідків. Крім того, поза увагою суду залишилася відповідь Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області № 1-20/1018 від 11.10.2019.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, не вказуючи на яку саме апеляційну скаргу подано такий відзив. У відзиві ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, вказуючи на те, що вона не згодна з тим, що з неї стягнуто кошти у рахунок відшкодування шкоди, оскільки наявність вироку відносно неї не може бути безумовною підставою для притягнення лише її до цивільно - правової відповідальності. Відповідальність керівника БВ «Полонина ДБК - 3» передбачена Законом України «Про оздоровлення та відпочинок дітей». Вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідальність яких передбачена умовами договору та внутрішніми нормативними документами БВ «Полонина ДБК - 3». Зазначає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу позивачки та просив її задовольнити. Апеляційну скаргу ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» просив залишити без задоволення

Представниця ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу товариства та просила її задовольнити. Апеляційну скаргу позивачки просила залишити без задоволення.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 , які брали участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, підтримали частково апеляційну скаргу позивачки та вважають, що відповідальність мають нести усі відповідачі. ОСОБА_2 зазначила, що присуджена сума для сплати у рахунок відшкодування шкоди є для неї непомірно великою.

ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутності та вказав, що підтримує апеляційну скаргу ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» та заперечує проти апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.05.2018 вироком Перечинського районного суд Закарпатської області ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в будь-яких закладах освіти, звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «е» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вироком встановлено, що у липні 2017 року, будучи заступником директора з навчально-виховної роботи Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 та згідно з посадовою інструкцією, вона була відповідальною, зокрема, за організацію літнього відпочинку школярів, організувала поїздку двадцяти семи учнів на відпочинок до с. Лумшори Перечинського району Закарпатської області на Базу відпочинку «Полонина ДБК - 3», де 19.07.2017 уклала з директором цієї бази, ОСОБА_3 договір № 5 про надання послуг з оздоровлення дітей у літній період та виступила в якості замовника послуг від імені школи. 20.07.2017 під час туристичного походу з купанням у трав`яних чанах, ОСОБА_2 , неналежно виконуючи професійні обов`язки щодо охорони життя та здоров`я дітей, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, усвідомлюючи небезпеку купання в басейні не пристосованому для дітей, допустила їх самовільне купання без рятувальних плавзасобів та безпосередньої присутності інструктора ОСОБА_4 , внаслідок чого настала смерть малолітнього ОСОБА_6 , шляхом утоплення.

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 свою вину визнала.

Цивільний позов у кримінальному провадженні № 304/46/18 не розглядався та був відкликаний потерпілою ОСОБА_1

19.07.2017 укладено договір № 5 про надання послуг з оздоровлення дітей у літній період, між сторонами: виконавець ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» (б/в «Полонина ДБК-3») в особі начальника БВ «Полонина ДБК-3» ОСОБА_3; замовник: Б.Церква, СШ № 22, група дітей 27 чол., 3 керівника.

Згідно розділу 1 вказаного договору виконавець зобов`язується надати у відповідності з умовами цього договору послуги з оздоровлення дітей у будинку відпочинку «Полонина ДБК-3» в с. Лумшори, Закарпатської обл., а замовник зобов`язується сплатити вартість та прийняти відповідні послуги з оздоровлення дітей. Виконавець надає замовникові послуги за цінами та у терміни, які зазначені у цьому договорі. Ціни на послуги встановлюються в національній валюті України. Обсяг послуги: вартість однієї ліжко-доби та всіма зобов`язаннями згідно договору - 280 грн; кількість днів перебування - 6 діб; строк заїзду з 19 липня по 25 липня 2017 року. Загальна сума договору складає 46 200 грн.

Виконавець надає послуги з оздоровлення замовнику відповідно до цього договору. Виконавець зобов`язується: надати для проживання дітей 3 та 4-місні номери; забезпечує 4-разове харчування; організовує дві екскурсії для дітей, культурно-масове обслуговування, відвідування басейну та інше; надає інструкторів для організації походів, культурних програм, спортивних розваг; інформує дітей, про правила перебування та правила внутрішнього розпорядку б/в «Полонина ДБК-3»; ремонтує і готує до початку заїзду дітей корпус, кімнати та підсобні приміщення (розділ 2 договору № 5 «Обов`язки виконавця»).

Договір про надання послуг з оздоровлення дітей підписаний начальником БВ «Полонина ДБК-3» ОСОБА_3 від імені ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103», БВ «Полонина ДБК-3», з однієї сторони, та ОСОБА_11 від імені групи дітей Білоцерківської середньої школи № 22, з другої сторони.

Згідно наказу № 134-к від 27.12.2016, виданого директором ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» ОСОБА_12 , з 03.01.2017 ОСОБА_3 прийнято на посаду начальника БВ «Полонина ДБК-3», з 8 годинним робочим днем, окладом згідно штатного розпису та оплатою пропорційною до відпрацьованого часу.

03.01.2017 ОСОБА_3 ознайомився, підписав та отримав посадову інструкцію начальника БВ «Полонина ДБК-3».

Згідно п.1 посадової інструкції начальника БВ «Полонина ДБК-3» будинок відпочинку БВ «Полонина ДБК-3» підпорядкований ТОВ «ЦМК 103» і очолюється начальником.

До посадових обов`язків начальника БВ «Полонина ДБК-3», зокрема входить: проводить переговори з контрагентами, погоджує умови договорів на надання послуг з перевезення, харчування, екскурсій, спортивно-туристичних розваг та інше, готує проекти договорів і забезпечує їх укладання; приймає замовлення від окремих туристів або груп на проживання в БВ «Полонина ДБК-3»; розраховує вартість та ціну послуг на проживання за погодженням з адміністрацією ТОВ «ЦМК 103»; проводить контроль за якісним обслуговуванням відвідувачів; забезпечує роботу з метою заповнення БВ «Полонина ДБК-3» та організовує роботу штатних працівників БВ (п. 5,7,8,11,12 Розділу ІІ Посадові обов`язки).

На період роботи БВ «Полонина ДБК-3», в обов`язки начальника входить: організація інструктажу працівників БВ «Полонина ДБК-3» з охорони праці, профілактики травматизму, дотримання санітарно-гігієнічних норм і правил, а також надання невідкладної до лікарської допомоги (якщо випадок трапився в межах території БВ«Полонина ДБК-3»); затвердження календарного плану роботи ; затвердження розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку для проживаючих та працівників БВ. (п. 18 Розділу ІІ Посадові обов`язки).

Згідно пунктів 1, 5, 6 Розділу ІІІ вказаної інструкції начальник має право: діяти від імені адміністрації ТОВ «ЦМК 103», представляти інтереси ТОВ «ЦМК 103» у взаємовідносинах з організаціями та органами державної влади (на підставі наданих повноважень та довіреності); у межах своєї компетенції затверджувати, підписувати і візувати документи; самостійно вести переговори, листування з юридичними та фізичними особами, зацікавленими у придбанні путівок на проживання до БВ «Полонина ДБК-3».

Згідно з п. 1 Положення про Будинок відпочинку «Полонина ДБК-з», затвердженого 03.01.2017 директором ТОВ «ЦМК-103» ОСОБА_12 , будинок відпочинку « Полонина ДБК-3 » - постійно діючий, спеціально організований заклад, призначений для надання послуг з проживання, що має визначене місце розташування, матеріально-технічну базу, кадрове забезпечення та технологію для надання послуг з проживання окремим громадянам, сім`ям, організованим групам, керівниками, законними представниками. БВ «Полонина ДБК-3» знаходиться за адресою: вул. Лісова,4, с. Лумшори, Перечинський р-н, Закарпатська область.

БВ «Полонина ДБК-3» не має статусу юридичної особи і перебуває у складі ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» м. Києва, діє на підставі цього Положення та Статуту ТОВ «ЦМК 103»; надає послуги на будь який термін проживання; приймає на проживання окремих осіб, сім`ї з дітьми від 4 років, групи осіб з керівниками та вихователями, групи спортсменів з тренерами або іншими законними представниками; за своєю організаційно-правовою формою БВ «Полонина ДБК-3» перебуває у приватній формі власності ТОВ «ЦМК 103» (пункти 3-7 Положення).

Згідно з п. 12, 13, 15 Положення працівники БВ «Полонина ДБК-3» відповідно до своїх функціональних повноважень несуть відповідальність за збереження життя та здоров`я поселенців, які перебувають в ньому та межах території, що належить до БВ «Полонина ДБК-3»; надання поселенцям та працівникам БВ «Полонина ДБК-3» невідкладної медичної допомоги, зокрема стаціонарної, здійснюється територіальним лікувально-профілактичним закладом; працівниками БВ «Полонина ДБК-3», за бажанням проживаючих, можуть організувати роботу гуртків (малювання,аплікація, орієнтування на місцевості, основи туризму), проводити піші прогулянки та екскурсії околицями, організовувати спортивні забави та інше дозвілля.

Начальник БВ «Полонина ДБК-3» організовує інструктаж працівників БВ «Полонина ДБК-3» з техніки безпеки, профілактики травматизму, запобігання нещасним випадкам, дотримання санітарно-гігієнічних норм і правил, а також надання першої невідкладної допомоги; здійснює контроль та забезпечує створення належних умов для проживання в БВ, укладає договори (за погодженням та дорученням керівництва ТОВ «ЦМК 103») (витяг із пункту 18 Положення).

Згідно з п. 27 Положення працівники БВ «Полонина ДБК-3» зобов`язані, зокрема: берегти життя та здоров`я осіб, що перебувають у БВ «Полонина ДБК-3» захищати їх інтереси, пропагувати здоровий спосіб життя.

Згідно з п. 28 Положення поселенці під час перебування у БВ «Полонина ДБК-3» мають право, зокрема на кваліфіковану медичну допомогу в разі захворювання або травмування, що сталося в межах території БВ; самостійно обирати види діяльності, дозвілля, участь в освітніх, та програмах відпочинку, отримувати зазначені в договорі послуги з проживання, запропоновані послуги з дозвілля, зокрема платні; звертатися до адміністрації БВ «Полонина ДБК-3» для отримання інформації стосовно побуту, харчування, медичної допомоги, змісту освітніх, оздоровчих програм та програм відпочинку.

Відповідно до довідки № 134 від 27.12.2018, виданої директором ТОВ «ЦМК 103» це товариство має договір оренди земельної ділянки від 30.12.2016, площею 0,1731 га, на якій ніколи не було розташовано та не існує відкритого чи закритого басейну.

Згідно довідки № 133 від 20.12.2018, станом на 19.07.2017 та згідно штатного розпису ТОВ «ЦМК 103», затвердженого наказом директора від 29.05.2017 № 29 у структурному підрозділі База Відпочинку «Полонина ДБК-3» рахувалось 3,5 штатних одиниць. На цих посадах працювали: ОСОБА_3 з 03.01.2017 на посаді начальника БВ «Полонина ДБК-3»; ОСОБА_13 - покоївкою; ОСОБА_14 - покоївкою; ОСОБА_15 - електромонтером; ОСОБА_16 - інженером.

Згідно копії цивільно-правового договору від 02.06.2017, укладеного між ТОВ «ЦМК 103» (БВ «Полонина ДБК-3), в особі начальника ОСОБА_3, з однієї сторони та ОСОБА_4 , з іншої сторони замовник дає завдання, а виконавець зобов`язується виконати таку роботу: в будинку відпочинку « Полонина ДБК-3 » праця в якості інструктора подорожей та екскурсій в строк з 02 червня по 30 серпня 2017 року. Виконавець виконує роботу передбачену посадовою інструкцією, самостійно організовує виконання роботи, підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, що діють на підприємстві та БВ замовника, не має права на одержання допомоги із соціального страхування (п.1.1).

Відповідно до акту приймання дитячого оздоровчого табору за підписом членів комісії ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , БВ «Полонина ДБК-3» є дитячим літнім оздоровчим табором, який функціонує з 2001 року, готовий до експлуатації та прийому дітей (станом на 08.06.2017 ), зазначено про наявність водоймища - басейну, який відповідає вимогам існуючих норм і санітарних правил.

У підтвердження матеріальних витрат у зв`язку із смертю сина позивачка надала квиток на автобус Київ-Біла Церква 60,00 грн; посадковий документ для проїзду Київ-Ужгород 340,07 грн; квиток на автобус Київ-Біла Церква 3 шт. по 50,00 грн; проїзний документ Ужгород-Київ 130,59 грн; накладна № 20 від 22.07.2017 на поминальний обід 9 920,00 грн; накладна б/н від 28.11.2017 на надгробний пам`ятник у комплектації 46 750,00 грн; рахунок замовлення № 1135 від 22.07.2017 та чек № 0003 від 22.07.2017 на оплату хреста та інш. 1 534,00 грн; рахунок-замовлення № 1240 від 22.07.2017 та чек № 00001 від 22.07.2017 (копка могили) на 2 334,00 грн.

На підставі виписки із історії хвороби ТОВ «Санаторій-профілакторій «Діброва» № 310 від 11.10.2017 позивачка придбала медикаменти на наступні суми: товарний чек № 1188161 від 09.09.2017 на 103,04 грн; товарний чек № 70 від 26.08.2017 на 440,62 грн; товарний чек № 1195550 від 22.09.2017 на 524,18 грн; товарний чек № 1198825 від 28.09.2017 на 216,55 грн; товарний чек № 1194995 від 21.09.2017 на 100,60 грн; товарний чек № 1187506 від 08.09.2017 на 205,72 грн.

Також позивачкою надано рахунок - фактура № ДБ-0006559 від 26.09.2017 (5 сеансів психотерапевта) на суму 1 000,02 грн (представник позивачки пояснив, що сплачені за чеками від 21.09.2017 та від 22.09.2017 суми по 200,00 грн кожний включені та охоплюються сумою 1 000,02 грн); рахунок - фактура № ДБ-0006424 від 21.09.2017 (курсівка на проживання та харчування) 4 950,00 грн; рахунок - фактура № ДБ-0006608 від 27.09.2017 (в/в крапельне введення ліків) 100,01 грн; рахунок - фактура № ДБ-0006445 від 22.09.2017 (масаж ручний) 50,00 грн; рахунок - фактура № ДБ-0006437 від 21.09.2017 (в/в крапельне введення ліків) 250,02 грн.

28.08.2020 старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, з виконання виконавчого листа №357/11405/18 від 10.08.2020.

13.11.2020 державним виконавцем Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бойправ А.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду по справі № 357/11405/18.

Відповідно до платіжного доручення № НОМЕР_1 від 09.11.2020 з рахунку ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» списано 738 484,55 грн на виконання рішення суду у справі № 357/11405/18.

ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» подало заяву про поворот виконання рішення суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено вчинення їй матеріальної шкоди на загальну суму 69 159,42 грн та моральної шкоди на суму 600 000 грн. Винними у вчиненні шкоди є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як начальник БВ «Полонина ДБК-103». Оскільки за шкоду, спричинену працівником при виконанні ним трудових обов`язків, відповідає юридична особа, в якій він працює, відповідальність покладено на ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103».

Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд виходив з відсутності правових підстав для покладення на них обов`язку по відшкодуванню шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачкою заявлено позовні вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з тих підстав, що вироком суду встановлена їх халатна причетність до загибелі її сина.

Разом з тим, вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.05.2018 винесено лише відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до листа Прокуратури Закарпатської області Ужгородська місцева прокуратура від 13.08.2018 № 01-100/92-18 за фактом неналежного виконання службових обов`язків керівництвом бази відпочинку «Полонина-ДБК-3» щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 09.01.2018.

У позовній заяві позивачка також зазначає, що матеріали відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділено в окреме провадження № 0000021 від 09.01.2018 та досудове розслідування у даній справі продовжується.

Шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

За вказаних обставин, виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для покладення відповідальності за вчинення шкоди на вказаних відповідачів.

Доводи позивачки, що обставини халатної бездіяльності цих осіб встановлено вироком суду суперечать змісту вироку.

Позивачка не позбавлена права заявити цивільний позов до ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 у кримінальному проваджені, а також у разі, якщо кримінальне провадження буде закінчено та ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 будуть визнані винними у вчиненні злочину, вона не позбавлена права звернення до цих осіб з позовом у рамках цивільного судочинства, якщо такий позов не буде вирішено в рамках кримінального судочинства.

Проте, за обставинами справи, які існують на час розгляду даної справи підстави для притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до цивільної відповідальності відсутні.

Відтак в цій частині доводи апеляційної скарги позивачки колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, вважаючи незаконними рішення суду в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3 , апелянт посилається на положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Суд правильно застосував вимоги зазначеної норми закону та стягнув завдану ОСОБА_21 шкоду з ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103», а не безпосередньо з ОСОБА_3 .

В той же час матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_4 в трудових правовідносинах з ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103».

За вказаних обставин рішення суду в частині відмови у позові до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» про те, що позов заявлено лише з підстав відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому позивачка не сплачувала судовий збір.

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві позивачкою заявлено позов про відшкодування збитків, завданих смертю її сина, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відтак не сплата позивачкою судового збору не свідчить про те, що вимоги до ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» заявлені з підстав, вчинення ним кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині правильно виходив з того, що між ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» (виконавець) в особі начальника БВ «Полонина-ДБК-3» ОСОБА_3 та Білоцерківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 22 (замовник) від 19.07.2017 № 5, який підписано від імені замовника ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з оздоровлення дітей у літній період.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір укладено після смерті сина позивачки та що сторони, які підписали такий договір перевищили свої повноваження колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір не є нікчемним в силу закону. Такий договір ніким не оскаржувався та недійсним не визнавався.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір не є укладеним суперечать змісту договору та положенням ст. 204 ЦК України.

Даним договором передбачено, окрім забезпечення проживання і харчування, ще й організація екскурсій для дітей, культурно-масове обслуговування, відвідування басейну та інше; надання інструкторів для організації походів, культурних програм, спортивних розваг; інформування дітей, про правила перебування та правила внутрішнього розпорядку БВ «Полонина ДБК-3».

Саме ОСОБА_3 як начальник бази відпочинку представив групі відпочиваючих дітей ОСОБА_4 як інструктора, та дозволив йому проводити інструктаж, направив ОСОБА_4 здійснити супровід дітей до чанів.

Як вказувалося вище, згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Керуючись вимогами зазначеної норми та на підставі встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що відповідальність за дії ОСОБА_3 як начальника БВ «Полонина-ДБК-3»має нести ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103».

Як зазначила представниця товариства ОСОБА_3 був звільнений за власним бажанням та будь - яких претензій до нього за перевищенням ним своїх повноважень при укладенні договору товариство не мало, службову перевірку не здійснювало, питання щодо його дисциплінарної відповідальності не порушувалося.

Сама по собі відсутність вироку щодо ОСОБА_3 не звільняє ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» від відповідальності, якщо за обставинами справи встановлено, що внаслідок його дій при виконанні своїх посадових обов`язків завдано шкоди іншим особам, навіть якщо вчинення такої шкоди не пов`язане із вчиненням кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав оцінку доказам, а лише зазначив про їх наявність суперечать змісту рішення. Судом оцінено надані сторонами докази у їх сукупності з урахуванням пояснень сторін. Не погодження відповідача з такою оцінкою доказів не є підставою для їх переоцінки.

Посилання представниці товариства на те, що база відпочинку являється готелем та не надає послуг з оздоровлення дітей колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, ОСОБА_2 зазначала, що навесні 2017 року вона з ОСОБА_22 - вчителем англійської мови, обговорили питання поїздки групи дітей на відпочинок, і пізніше знайшла базу відпочинку «Полонина ДБК - 3» у с. Лумшори Перечинського району Закарпатської області. На сайті цієї бази було зазначено про всі необхідні послуги у т.ч. медичні, про наявність інструкторів. Вона зателефонувала директору бази ОСОБА_3 , як контактній особі, яка була вказана на сайті. За кілька днів він зателефонував їй та запевнив у наявності медичних працівників та цілого медичного блоку, інструкторів по басейну та туризму у гори.

Такі пояснення при первинному розгляді справи підтвердила ОСОБА_22 , яка була допитана як свідок.

Зазначені обставини не спростовував і ОСОБА_3 .

Натомість представник товариства не надала будь - яких пояснень про те, чому на сайті товариства знаходилася інформація про надання послуг як бази відпочинку.

Отримавши спочатку інформацію із офіційного сайту товариства, а потім отримавши підтвердження цієї інформації від начальника бази відпочинку ОСОБА_3 , група відпочиваючих дітей з керівниками мали сподівання та законне очікування на супровід і допомогу, надання послуг з оздоровлення дітей, та приїхали вони і оселилися не у готель, а саме як на базу відпочинку.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка зазнала сильних фізичних, душевних та психічних страждань через передчасну трагічну смерть єдиного сина, внаслідок чого змушена була проходити лікування та реабілітацію.

Визначення розміру моральної шкоди у 600 000 грн не є непомірним, на відміну від втрати, яку зазнала позивачка.

Відтак рішення суду в частині задоволення позову до ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» також є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду про необхідність здійснення повороту виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він, зокрема, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За обставинами справи встановлено, що на виконання рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2020 ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» сплатило на користь ОСОБА_1 669 159,42 грн 09.11.2020 та постановою державного виконавця від 13.11.2020 закінчено виконавче провадження у виконавчому провадженні, в якому боржником було ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103».

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2020 скасоване постановою Верховного Суду 09.06.2021.

Після нового розгляду справи сума стягнення не змінилася, а була розподілена у частках щодо двох відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 445 ЦПК України у разі скасування за нововиявленими чи виключними обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Суд першої інстанції правильно вказав, що у ст. 445 ЦПК України йде мова лише про скасування рішення за нововиявленими чи виключними обставинами.

Проте, враховуючи, що і при скасуванні рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, і при скасуванні рішення у касаційному порядку з передачею справи на новий розгляд сутність повороту виконання рішення одна і та ж сама, тобто безпідставність стягнення майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала, то не може бути застосовано поворот виконання рішення суду у даній справі, оскільки предметом спору є шкода, завдана смертю фізичної особи, а рішення не ухвалювалося на повідомлених позивачкою неправдивих відомостях, позивачкою не подавалися підроблені документи, та фактично загальний розмір відшкодування після нового розгляду справи не змінився.

ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» оскаржуючи рішення у касаційному порядку не позбавлено було права вирішувати питання про зупинення виконання рішення суду.

За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні, з виключенням висновків про наявність підстав для повороту виконання рішення суду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Цілісний майновий комплекс 103» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року змінити, виключивши з резолютивної частини рішення абзац 7 про поворот виконання рішення та зазначити, що рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цілісний майновий комплекс 103» на користь ОСОБА_1 про стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 34 579,71 грн і в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн не підлягає виконанню.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18.04.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук