Справа № 450/2764/22 Провадження № 2/450/198/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України

про (предмет позову):

стягнути з ДП «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 127 805, 25 грн. (безпосередня сума до виплати працівнику),

стягнути з ДП «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, починаючи з 03.05.2022 року по момент винесення судового рішення з розрахунком 1 049,16 грн. за кожний день затримки,

стягнути з ДП «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5 000 грн.,

звернути до негайного виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в розмірі платежу за один місяць

суд постановив:

підстава позову (позиція позивача): відповідно до наказу № 4 від 03.05.2022 року ОСОБА_1 було звільнено з посади головного бухгалтера по п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін. В цей же день, позивачем було отримано трудову книжку та наказ про звільнення, але не було проведено розрахунку по звільненню та не виплачено заробітну плату. При звільнені її нарахована, але не виплачена заробітна плата станом на 03.05.2022 року в розмірі 127 805,25 грн. Всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач в день звільнення не виплатив їй всіх сум, що належать їй, як працівнику від підприємства. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, починаючи з 03.05.2022 року по момент винесення судового рішення з розрахунком 1 049,16 грн. за кожний день затримки. Крім того, просила стягнути 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позиція відповідача: у судове засідання не з`явився, проте представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати визнав.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

05.09.2022 року ухвала про відкриття провадження у справі; 25.10.2022 року ухвала про витребування доказів; 28.11.2022 року заява представника позивача про відкладення розгляду справи; 28.11.2022 року заява представника відповідача про відкладення розгляду справи; 19.12.2022 року заява представника позивача про призначення справи до судового розгляду; 02.02.2023 року заява представника відповідача про розгляду справи у їх відсутності; 03.02.2023 року заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що наказом від 01.04.2021 року № 12 ОСОБА_1 01.04.2021 року прийнята на посаду головного бухгалтера вДержавне підприємство «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України. Наказом від 03.05.2022 року № 4 ОСОБА_1 звільнена з роботи за ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст. 7 ч. 4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Як підтверджується копією довідок про суми заробітних плат за квітень та травень 2022 року, виданих відповідачем заборгована заробітна плата ОСОБА_1 за період з квітня по травень 2022 року становить 127 805,25 грн.

Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

У пункті п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відповідач не представив суду жодних доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачу при звільненні сум.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи те, що при звільненні позивача з роботи з останньою не були проведені всі розрахунки з заробітної плати, у зв`язку з чим у неї наявне право вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Відповідно до довідки виданої бухгалтерією ДП «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України розмір заробітної плати позивача за квітень 2022 року становить 10 670, 00 гри. (10 робочих дня).

Відповідно довідки ОК- 5 виданої ПФУ: розмір заробітної плати за березень 2022 року становить 22 903, 04 гри. (22 робочих дня).

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 1 049,16 грн. (10 670 грн. (за квітень) + 24 634, 00 грн. (за березень) / 32 (кількість днів за два місяці).

Зважаючи на викладене, на користь позивача повинно бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, починаючи з 03.05.2022 року по момент винесення судового рішення з розрахунком 1 049, 16 грн. за кожний день затримки, який складає 199 робочих днів, становить 208 782,84 грн. (1 049,16 грн. х 199 робочих днів).

Таким чином, на день ухвалення рішення фактична заборгованість по середньому заробітку за час затримки розрахунку перед позивачем становить 208 782,84 грн.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа № 761/9584/15-ц зазначено, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду доходить до висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

При цьому, зменшення суми відшкодування залежить від розміру недоплаченої роботодавцем суми. Істотним є період затримки (прострочення) невиплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

Велика Палата у згаданій вище постанові зазначає, що враховувати необхідно ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи те, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням N 6-113цс16 щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, суд, беручи до уваги правові позиції Великої палати, викладені у постанові від 26 червня 2019 року, вважає за необхідне зменшити суму середнього заробітку.

Суд зазначає, що хоч і ст. 223 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, це не звільняє його від відповідних правових наслідків, пов`язаних з істотним затягуванням строку подання такого позову.

Крім того, суд бере до уваги явно неспівмірний і несправедливий розмір нарахованого середнього заробітку, який у два рази перевищує розмір заборгованості по заробітній платі.

Встановлені судом обставини свідчать про наявність підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду для вирішення трудового спору становить три місяці з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Водночас, ч. 1 ст. 117 КЗпП України встановлено обов`язок роботодавця виплатити працівнику середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у разі невиплати з його вини звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, з огляду на очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості по заробітній платі, характером цієї заборгованості, враховуючи дії позивача та відповідача суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення виплати ним належних при звільненні позивача виплат у розмірі 100000 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити.

Враховуючи вищенаведене, оскільки на день звільнення позивача відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, а також що представник відповідача в поданій заяві фактично визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що такі є підставними та підлягають до задоволення. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 127 805,25 грн.,середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 03.05.2022 р. по 03.02.2023 р. у розмірі 100000 грн.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 992,40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, у відповідності до вимог п. 2. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. ст. 38, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 4, 10,81, 82, 133,141, 258-259, 263-265, 273, 274 279, 351-355, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 127 805, 25 грн. (безпосередня сума до виплати працівнику).

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 100000 грн. середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 992,40 грн. понесених витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 03.02.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; Державне підприємство «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, , с. Ставчани, вул. Стуса, 5 Львівська область.

СуддяЄ. О. Данилів