Справа № 752/2860/23
Провадження № 2/752/3766/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

у лютому 2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики від 23.11.2021 у розмірі 238 507,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 23.11.2021 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 23/11/21, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 177 234 грн., що на день укладення договору становило в еквіваленті 6 540 доларів США, з терміном повернення до 20.02.2022 включно.

Позика підлягала поверненню у наступному порядку: 23.12.2021 року - грошову суму у розмірі 10 270,90 грн., що в еквіваленті на день укладення договору становить 379 доларів США; 23.01.2022 року - грошову суму у розмірі 10 270,90 грн., що в еквіваленті на день укладення договору становить 379 доларів США; 23.02.2022 року - грошову суму у розмірі 156 692,20 грн., що в еквіваленті на день укладення договору становить 5 782 долари США.

Відповідач свої зобов?язання за укладеним договором виконав частково, 23.12.2021 року сплатив грошову суму у розмірі 379 доларів США, 23.01.2022 року - грошову суму у розмірі 379 доларів США. Залишок боргу за договором позики становить 5 782 доларів США.

08.12.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення вимоги за договором позики № 23/11/21, за яким ОСОБА_1 набув прав нового кредитора.

У зв?язку із невиконанням відповідачем своїх зобов?язань за договорами позики, позивач, як новий кредитор у зобов?язанні, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 23-24).

Відзив на позов до суду не надходив. Клопотання, заяви процесуального характеру сторони до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

23.11.2021 між ОСОБА_3 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 23/11/21 (а.с. 7-11), за умовами п. 1 якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність в позику грошові кошти на загальну суму 177 234 грн., що на день укладення цього договору становить еквівалент 6 540 доларів США за курсом продажу в ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк», які позичальник зобов?язується передати позикодавцю не пізніше 20.02.2022 року.

За змістом п. 2 договору позики, сума позики отримана позичальником від позикодавця в день підписання договору в повному обсязі. Своїм підписом на договорі позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі, визначеному у п. 1 договору.

Відповідно п. 5 договору позики, позика є безпроцентною, повернення позики повинне проходити в готівковій формі у місці, визначеному в п. 19 договору, або в безготівковій формі шляхом виплати на банківський рахунок позикодавця, за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» на день проведення розрахунку за цим договором в такому порядку: 23.12.2021 року - грошову суму у розмірі 10 270,90 грн., що на день укладення цього договору становить еквівалент 379 доларів США; 23.01.2022 року - грошову суму у розмірі 10 270,90 грн., що на день укладення цього договору становить еквівалент 379 доларів США; 23.02.2023 року - грошову суму у розмірі 156 692,20 грн., що на день укладення цього договору становить еквівалент 5 782 доларів США.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася в готівковій або безготівковій формі згідно затвердженого в п. 5 Договору графіку (п. 6 договору позики).

Згідно п. 9 договору позики, сторони погодили, що у випадку зміни, у бікзбільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості).

08.12.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір № 15 відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_1 , як новий кредитор, приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові - ОСОБА_3 у розмірі 234 171 грн., що на день укладення договору становить еквівалент 5 782 доларів США за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» і стає у цій частині кредитором за договором позики № 23/11/21 від 23.11.2021 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За даним договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов?язань за основним договором № 23/11/21 від 23.11.2021 року, в частині вимоги у розмірі 234 71 грн., що на день укладення договору становить еквівалент 5 782 доларів США за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» (а.с. 12-13).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов?язань по поверненню грошових коштів, отриманих у позику за договором позики від 23.11.2021 року.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо позики, а позичальник не виконав зобов`язання перед позикодавцем. Сума боргу за договором позики від 23.11.2021 року становить 5 782 доларів США, що є еквівалентом 238 507,50 грн. за курсом в ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» відповідно до умов п.п. 5, 9 договору позики від 23.11.2021 року.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Доказів на спростування обставин укладення 23.11.2021 року договору позики та отримання грошових коштів у позику у зазначеному розмірі відповідач в розпорядження суду не надав.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 23.11.2021 року у розмірі 238 507,50 грн., що є еквівалентом 5 782 доларів США за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» відповідно до умов п.п. 5, 9 договору позики від 23.11.2021 року.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 142, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 23.11.2021 року у розмірі 238 507 (двісті тридцять вісім тисяч п?ятсот сім) гривень, 2 385 (дві тисячі триста вісімдесят п?ять) гривень 08 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: