ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м.Суми

Справа №588/583/23

Номер провадження 22-ц/816/1045/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Сумська обласна прокуратура,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 року в складі судді Огієнка О.О., ухваленого у м. Тростянець, повний текст якого складено 10 травня 2023 року, -

в с т а н о в и в :

17 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку 610120,96 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 31 грудня 2014 року по 22 липня 2022 року заявник піддавався кримінальному переслідуванню, яке було закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. За вказаний період позивача було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, проведено обшук в господарстві, ініціювалось питання про відсторонення від роботи, накладено арешт на нерухоме майно, а тривалий розгляд кримінального провадження судом відкладався з різних причин, зокрема за клопотанням прокурора, клопотанням потерпілого, та у зв`язку з незабезпеченням прокурором явки свідків. 22 липня 2022 року апеляційний суд закрив кримінальне провадження у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення та у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення позивач вважає підставою для відшкодування шкоди, а з урахуванням загального часу незаконного кримінального переслідування, який тривав 7 років 6 місяців 22 дні, просить стягнути 610120,96 грн за завдану моральну шкоду.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 610120,96 грн.

В апеляційній скарзі Сумська обласна прокуратура просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На думку відповідача, тривалість кримінального провадження обумовлена об`єктивними чинниками, у тому числі і неявкою захисника і обвинуваченого в суд. Звертає увагу, що кримінальне провадження відносно позивача було закрите з нереабілітуючих підстав, що виключає можливість відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна казначейська служба України просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. При цьому підтримує доводи апеляційної скарги та зазначає, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000649 було внесено відомості про кримінальне правопорушення в якому ОСОБА_1 31 грудня 2014 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України (а.с. 18-19).

В ході досудового розслідування кримінального провадження за місцем проживання ОСОБА_1 21 листопада 2014 року було проведено обшук. Також слідчими СВ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області було заявлено клопотання до слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області про відсторонення від посади ОСОБА_1 та про арешт належного йому майна. Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 - 1/4 частину, що складає 15,35 кв.м квартири АДРЕСА_1 (а.с. 25-27).

06 січня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_1 15 січня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України (а.с. 8-9).

Вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне та 30 січня 2015 року прокурором прокуратури Тростянецького району Сумської області був затверджений та направлений на розгляд до Тростянецького районного суду Сумської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України (а.с. 10-11).

В подальшому прокурором виключено з обвинувачення ОСОБА_1 кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України та згідно зміненого обвинувального акту, затвердженого 05 серпня 2021 року керівником Охтирської окружної прокуратури, ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України (а.с. 12-15).

Судовий розгляд даного кримінального провадження Тростянецьким районним судом Сумської області було завершено постановленням ухвали 29 жовтня 2021 року, якою кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 28-30).

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 25 липня 2022 року частково задоволено апеляційну скаргу захисника обвинуваченого та скасовано ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 29 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановлено нову ухвалу, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 176 КК України закрито у зв`язку з відмовою представника ДП «Єврософтпром» від обвинувачення. Також кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (а.с. 32-34).

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 липня 2022 року. Верховний Суд зазначив, що зміна прокурором обвинувального акту шляхом виключення з обсягу обвинувачення твердження про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України фактично свідчить про відмову останнього від підтримання обвинувачення в цій частині (а.с. 31).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що кримінальне переслідування ОСОБА_1 тривало 7 років 6 місяців 22 дні, тобто 90 місяців 22 дні. На думку суду, сам факт кримінального переслідування позивача, в ході якого обмежувалися його права, свідчить про заподіяння позивачу моральних страждань, негативний вплив на репутацію, втрати ним нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Урахувавши тривалість порушення прав позивача, їх негативні наслідки, обставини, за яких позивач зазнав моральних страждань, суд вважав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості, не перевищує установлений законодавством та гарантований розмір відшкодування, виходячи із заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування позивача під слідством та судом станом на 2023 рік. Відтак, суд дійшов висновку про те, що завдана позивачу моральна шкода в розмірі 610120,96 грн повинна бути відшкодована за рахунок державного бюджету, шляхом стягнення з Державного бюджету України.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутності у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливостей їх отримати.

Згідно з п. 5 ст. 3 Закону № 266/94-ВР в наведених у ст. 1 Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Отже, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що підтверджується закриттям кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, а також у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження відносно позивача було закрите з нереабілітуючих підстав, колегія суддів апеляційного суду повторно звертає увагу на згадані місцевим судом висновки Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року по справі №306/701/20, а саме: крім такої реабілітуючої підстави як закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора від державного обвинувачення, так як не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати, за двома іншими епізодами потерпілі відмовилися від обвинувачення й кримінальне провадження щодо обвинуваченого закрито. У цьому випадку таке кримінальне провадження переходить у форму приватного обвинувачення (судові рішення Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справах № № 487/1817/18, 712/1710/19). При цьому, при відмові потерпілого від обвинувачення та закриття кримінального провадження не потрібно встановлювати ні сам факт кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість особи, так як означає, що не було самого злочину. Відмова потерпілого від обвинувачення є альтернативною формою вирішення кримінально-правових конфліктів. Верховний Суд виходив з того, що обвинувачений реабілітований повністю та має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави.

Згідно зі ст. 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, оскільки кримінальне переслідування ОСОБА_1 тривало 90 місяців 22 дні, тому, ураховуючи розмір місячної мінімальної заробітної, який на 01 січня 2023 року становив 6700 грн, сума до відшкодування становить 610120,96 грн.

Вказана сума відшкодування є мінімально гарантованою, а тому є такими, що не ґрунтуються на нормах права доводи Державної казначейської служби України у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що суд мав визначити розмір відшкодування з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду, що сам факт кримінального переслідування позивача в ході якого обмежувалися його права, зокрема було накладено арешт на майно, проведено обшук за місцем проживання, ініціювалося питання відсторонення від посади, свідчить про заподіяння йому моральних страждань, негативний вплив на репутацію, втрати ним нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ураховуючи викладені вище обставини справи, норми закону, а також правові позиції суду касаційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду, що позивач має право на відшкодування йому моральної шкоди у заявленому розмірі на підставі ч. 1 ст. 1176 ЦК України і ст. 1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог не ґрунтуються на нормах права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

Ю. О. Філонова