ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 621/47/22
Номер провадження 22-ц/818/1049/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю.., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачів адвоката Балабанова Г. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства «Укргазвидобування» та Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 березня 2023 року в складі судді Філіп`євої В.В. у справі № 621/47/22 за позовом ОСОБА_1 до філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства «Укргазвидобування», Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час відсторонення,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - АТ «Укргазвидобування»), Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час відсторонення.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що наказом в.о. директора філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» від 08 грудня 2021 року № 1515 «Про відсторонення від роботи працівників філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» позивачку, яка обіймає посаду комплектувальника виробів та інструменту Служби ремонтно-механічної (0713) Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти (07), було відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 року без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення проти COVID-19.

Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки щеплення проти COVID-19 не внесено до переліку обов`язкового профілактичного щеплення у порядку, встановленому законом, що може бути підставою відсторонення від роботи без збереження заробітної плати та на неї фактично покладається обов`язок вчинити дії, які не визнані державою як примусові.

Також зазначала про протиправність оскаржуваного наказу, оскільки, на її думку, постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на територію України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» є незаконною та не підлягає виконанню.

Крім того, рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях (зокрема, на території Харківської області) головним державним санітарним лікарем області не приймалося, стан епідемії не оголошувався.

Також зазначала, що вимогами чинного законодавства допускається праця робітників без щеплення проти COVID-19, які мають протипоказання проти цього. Вона є інвалідом ІІІ групи, а тому відсутність будь-якої інформації про наслідки та ускладнення після вакцинації створює загрозу її життю й здоров`ю.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила визнати незаконним наказ від 08 грудня 2021 року № 1515 «Про відсторонення від роботи працівників філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування», яким її з 09 грудня 2021 року відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення проти COVID-19 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (відсторонення) за період з 09 грудня 2021 року по 01 березня 2022 року в сумі 32064,78 грн.

10 лютого 2022 року АТ «Укргазвидобування» та філія Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» подали відзив на позовну заяву, в якому позов просили залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято уповноваженими керівниками підприємства відповідно до вимог діючого законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04 жовтня 2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (зі змінами). АТ «Укргазвидобування» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України віднесено до підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, працівники яких підлягають обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2, на період дії карантину.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ від 08 грудня 2021 року № 1515 «Про відсторонення від роботи працівників філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування», в частині відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 09 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 ОСОБА_1 , комплектувальника виробів та інструменту Служби ремонтно-механічної (0713) Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти (07).

Стягнуто з філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи за період з 09 грудня 2021 року по 01 березня 2022 року в розмірі 20226,80 гривень з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Допущено негайне виконання судового рішення щодо стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10 113,40 гривень.

Стягнуто з філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки при виконанні трудових обов`язків позивачка не створювала реальну загрозу поширення коронавірусної інфекції серед працівників АТ «Укргазвидобування», споживачів продукції Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти, її відсторонення від роботи не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самої позивачки. Ризик можливого зараження позивачкою співробітників чи інших осіб на підприємстві відповідачів був значно меншим у порівнянні із втручанням в особисте право позивачки на працю, пов`язаним з відстороненням її від роботи без збереження заробітної плати, а тому наявні підстави для скасування наказу № 1515 від 08 грудня 2021 року в частині, що стосується відсторонення від роботи позивача ОСОБА_1 . Також, за час незаконного відсторонення від роботи позивачці має бути компенсовано за період з 09 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року середній заробіток у сумі 20 226,80 грн (367,76 грн. х 55 днів = 20226,80 грн).

27 квітня 2023 року АТ «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату, а також АТ «Укргазвидобування» засобами поштового зв`язку на вказане судове рішення подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані за наслідком розгляду аналогічних справ, відповідно до яких суспільні інтереси превалюють над особистими, однак лише тоді, коли втручання у відповідні права має об`єктивні підстави передбачені законом, переслідує легітимну мету, є нагально необхідними і пропорційними такій меті.

ОСОБА_1 , працює в ремонтно-механічний службі Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти, яке працює цілодобово.

Шебелинське відділення з переробки газового конденсату і нафти забезпечує переробку газового конденсату та нафти, які видобуваються АТ «Укргазвидобування» на газоконденсатних та нафтових родовищах держави. Переробка газового конденсату забезпечує безперервний процес видобутку природного газу. Також, переробка нафти забезпечує безперервний процес видобутку даної вуглеводневої сировини. Для забезпечення процесу видобутку рідких вуглеводнів, не допущення зупинки нафтових та газових свердловин, потребується постійне розвантаження складів для зберігання газового конденсату та нафти на потужностях видобувних філій АТ «Укргазвидобування», транспортування, та стабільна і ритмічна переробка вуглеводневої сировини на Шебелинському відділенні з переробки газового конденсату і нафти. Відмовляючись від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, ОСОБА_1 ставила під загрозу не тільки своє здоров`я та життя, а і здоров`я працівників Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування», оскільки від її прямих робітничих обов`язків та робітничих обов`язків інших працівників Служби ремонтно - механічної ШВПГКН залежала повноцінна безперервна робота всього відділення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 , яка проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін, представника відповідачів адвоката Балабанова Г. Л., який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаними вимогам виходячи з такого.

Судом встановлено, що наказом в.о. директора філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» від 08 грудня 2021 року № 1515 «Про відсторонення від роботи працівників філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 працівників, зазначених в додатку 1 до цього наказу, без збереження заробітної плати (том 1, а.с. 23).

Згідно з Додатком 1 до наказу № 1515 від 08 грудня 2021 року «Список працівників філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування», які відсторонені від роботи з 09 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати, за номером 24 Списку зазначено ОСОБА_1 , комплектувальник виробів та інструменту Служби ремонтно-механічної (0713) Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти (07) (том 1, а.с.24)

Відповідно до Довідки про доходи № 466 від 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримала за жовтень-листопад 2021 року 15 445,78 гривень ( том 1, а.с.90)

Відповідно до Довідки Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування», штатна чисельність Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», станом на 17 березня 2023 року складає 438 штатних одиниць, з них ремонтно-механічна служба становить 41 штатну одиницю.

Положенням про Службу ремонтно-механічну Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», затвердженого 27 квітня 2018 року, визначено, що Служба ремонтно-механічна є структурним підрозділом Шебелинського відділення, основними завданнями якої є, зокрема, підтримання діючого технологічного обладнання у справному робочому стані, виконання планово-попереджувальних ремонтів, впровадження нової ремонтної техніки та обладнання, тощо (том 1, а.с. 116- 125)

Відповідно до робочої інструкції комплектувальника виробів та інструменту 3 розряду Служби ремонтно-механічної, робочим місцем позивача є приміщення дільниці майстерні. До характеристики виконуваних робіт відносяться: комплектування механізмів, приладів та апаратів з застосуванням контрольно-вимірювального інструменту; перевірка комплекту деталей у складеному вузлі; оформлення документації та ведення обліку проходження виробів та вузлів, тощо (том 1, а.с. 123- 130) .

Наказом директора Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» з 01 березня 2022 року ОСОБА_1 допущено до роботи на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я № 380 від 25 лютого 2022 року «Про зупинення дії наказу МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153» (том 1, а.с.91)

Згідно з відповіддю Державної установи «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України» за результатом розгляду інформаційного запиту МОЗ України від 26 серпня 2021 року, за період з 01 березня 2020 року по 01 серпня 2021 року епідемій на території України не зареєстровано ( том 1, а с. 157-158).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання (стаття 21 КЗпП України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1 статті 46 КЗпП України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) зазначено, що «нагальна необхідність ужиття державою у 2021 році заходів для захисту здоров`я населення (зокрема, для попередження поширення коронавірусу SARS-CoV-2, мінімізації ризиків ускладнень і смертності у хворих на COVID-19) не викликає сумнівів. Проте слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення позивачки від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

За змістом Переліку № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають усі працівники визначених цим документом органів, закладів, підприємств, установ, організацій у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595. Отже, Перелік № 2153 передбачав низку винятків, пов`язаних зі станом здоров`я конкретної людини, із загального правила про обов`язкову вакцинацію зазначених груп працівників незалежно від того, чи є в них об`єктивна необхідність контактувати на роботі з іншими людьми та з якою саме їх кількістю, тобто чи мають підвищений ризик інфікуватися коронавірусом SARS-CoV-2 та/або сприяти його подальшому поширенню. Критеріїв вибору підприємств, установ та організацій для включення до Переліку № 2153 останній не містить.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) вказано, що: «застосування до позивачки передбачених Переліком № 2153 та Законом № 1645-ІІІ заходів не передбачало жодної індивідуальної оцінки виконуваних нею трудових обов`язків, зокрема об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми. Суди не встановили жодних фактів, які б підтверджували нагальність потреби у відстороненні саме позивачки від роботи. Відповідач не стверджував, що, обіймаючи посаду чергової по переїзду, позивачка могла спричинити поширення коронавірусної інфекції серед працівників АТ «Укрзалізниця», учасників дорожнього руху тощо. Її відсторонили від роботи, позбавивши на час відсторонення заробітку, лише тому, що вона працювала в АТ «Укрзалізниця», всі працівники якого підлягали обов`язковому щепленню проти COVID-19 (тоді як для працівників підприємств багатьох інших галузей економіки України таке щеплення було добровільним). Таке відсторонення не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самої позивачки.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:

- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);

- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;

- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;

- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів. Однак апеляційний суд залишив указані обставини поза увагою та не врахував, що відповідач не обґрунтовував необхідність відсторонення позивачки тим, що вона, працюючи черговою по переїзду, створювала загрози, які б вимагали вжиття такого суворого заходу втручання у право на повагу до приватного життя, який позбавляв позивачку заробітку».

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина 2 статті 235 КЗпП України).

Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 752/23602/20 (провадження № 61-12064св22), зазначено, що: «суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Оцінюючи загрозу, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник на посаді комплектувальника виробів та інструменту 3 розряду ремонтно-механічної служби, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідна посада не передбачає значну кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих); має певну специфіку форму організації праці; умови праці, у яких перебуває працівник, які не збільшують вірогідність зараження COVID-19; а тому дії роботодавця в цьому конкретному випадку, були непропорційними переслідуваній легітимній меті, для досягнення якої держава передбачила можливість відсторонення працівника від роботи.

Враховуючи, що відсторонення позивачки від роботи було неправомірним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення.

Доводи відповідачів щодо зміни судом предмета позову ОСОБА_1 , оскільки вона обґрунтовувала свої позовні вимоги невідповідністю підзаконного акту вимогам закону є необґрунтованими.

З`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка обґрунтовувала свій позов саме порушенням її права на працю неправомірними обмеженнями з боку АТ «Укргазвидобування», а тому судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).

Відповідачі не стверджували, що, обіймаючи посаду комплектувальника виробів та інструменту 3 розряду ремонтно-механічної служби, позивачка могла спричинити поширення коронавірусної інфекції серед працівників АТ «Укргазвидобування». У поясненнях та в апеляційній скарзі відповідачі зазначали щодо безперервності виробництва та важливості його для інших галузей економіки. Між тим, обґрунтувань щодо контактування позивачки зі значною кількістю осіб не приведено. Посадова інструкція також не містить таких даних. Отже, ОСОБА_1 відсторонили від роботи, позбавивши на час відсторонення заробітку, лише тому, що вона працювала в АТ «Укргазвидобувння», всі працівники якого підлягали обов`язковому щепленню проти COVID-19 (тоді як для працівників підприємств багатьох інших галузей економіки України таке щеплення було добровільним). Таке відсторонення не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самої позивачки.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства «Укргазвидобування», Акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 07 липня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина