19.04.2023 227/1814/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 квітня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, Добропільська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, Добропільська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 27 липня 2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, ОСОБА_2 . В період спільного проживання у них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17 травня 2021 року шлюбні відносини між сторонам були припинені. Після припинення шлюбних відносин малолітня донька ОСОБА_4 залишилася проживати разом з матір`ю. З травня 2021 року дитина постійно проживає разом з матір`ю. Мати займається її вихованням та утриманням, повністю забезпечує усі витрати на гідне існування, має належне місце для проживання, де для дитини створені належні умови для нормального та гармонійного розвитку, не перешкоджає участі батька у спілкуванні з дитиною, проте бажає в установленому законом порядку вирішити питання про місце проживання дитини.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 січня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2023 року розгляд справи відкладено.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки.

Представник Добропільської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року. Рішення набрало законної сили 17 червня 2021 року (а.с. 16-18).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с.20).

Судовим наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2021 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19).

Позивач у позові зазначає, що малолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі постійно проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, тому просила суд визначити місце проживання дитини із нею.

Так, з довідки голови правління ОСББ «120» від 21 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1990 року народження, зареєстрована та з 01 березня 2011 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ОСОБА_1 за вищевказаною адресою проживає її донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт підтверджено сусідами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.21).

Разом з тим, судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 26 серпня 2020 року ОСОБА_2 подарував своїй дочці ОСОБА_3 в особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_3 (а.с.26-28). Зазначене також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.29).

Малолітня ОСОБА_3 навчається в 4-Б класі Добропільського НВК «Спеціалізована школа I-III ступенів № 4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний навчальний заклад» в 2022 - 2023 н.р. за денною, дистанційною, індивідуальною формою навчання. Мати дівчинки активно займається вихованням доньки, стежить за її успішністю, за побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям доньки в школі, допомагає їй із заняттями. Тактовна, терпляча, вміє знаходити компромісні рішення і навчає дитину. ОСОБА_3 висловлюється про матір з ніжністю і повагою. Завжди охайно виглядає, неконфліктна, спокійна. ОСОБА_8 дотримується демократичного стилю в спілкуванні і виховані доньки. Сім`ю можна вважати гармонійною, відкритою, з чіткими соціальними межами (а.с.24-25).

З побутової характеристики, виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що остання характеризується з позитивної сторони, дотримується та поважає сусідів, приймає активну участь у життєдіяльності багатоквартирного будинку (ОСББ «120»), внески оплачує у строк, веде здоровий образ життя, конфліктних ситуацій не виникало, спиртними напоями не зловживає, працює (а.с.22).

З виробничої характеристики вбачається, що ОСОБА_1 , 1990 року народження, працює на посаді фахівця централізованої бухгалтерії відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Добропільської міської ради з 10 березня 2021 року. За період перебування на посаді фахівця, по теперішній час, зарекомендувала себе позитивно. Ділові якості проявила на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги від співробітників не надходило, тільки позитивні відгуки, в колективі користується повагою та авторитетом. У порушені техніки безпеки помічена не була (а.с.23).

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №03/167-10/02 від 21.03.2023 року, Орган опіки та піклування Добропільської міської ради вважає, що мати ОСОБА_1 має всі умови для виховання та утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.74-76).

При вирішенні спірних правовідносин суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , що відповідає найкращим інтересам дитини.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення вимоги визначити місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимога встановити місце проживання за конкретною адресою: АДРЕСА_1 не підлягає задоволенню, оскільки суд визначив місце проживання дитини разом із матір`ю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 141, 142, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 258, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, Добропільська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області про визначення місця проживання малолітньої дитини,- задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складений 19 квітня 2023 року.

Головуючий суддя В.М. Любчик

19.04.2023