Справа № 953/7681/22
Провадження № 2/953/2036/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання Афанасьєва К.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Залеська Анастасія Сергіївна,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів,

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. 27.12.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь безпідставно збережене майно, а саме: грошові кошти у сумі 745 630 (сімсот сорок п`ять тисяч шістсот тридцять) доларів США, а також штраф у розмірі 14 912 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дванадцять) доларів США 60 центів.

1.2. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат у справі.

1.3. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.01.2023 позов ОСОБА_1 прийнятий до розгляду та у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

1.4. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

2. Узагальнені позиції учасників судового провадження.

2.1. У судовому засіданні представник позивача адвокат Залеська А.С. вимоги позову ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

2.2. У судовому засіданні та у відзиві на позов сторона відповідача проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Доводи відзиву зводяться до того, що до правовідносин сторін не можуть застосовуватися положення ч. 2 ст. 1008 ЦК України, оскільки право на односторонню відмову від укладеного договору у позивача не виникло; право на односторонню відмову вважається реалізованим лише тоді, коли контрагент проінформований про це; позивач направив повідомлення про односторонню відмову від договору майже через 2 роки після спливу строку договору; позивачем не надано доказів, що відповідач не вчинив жодних дій на виконання договору доручення; звернення до суду із даним позовом свідчать про недобросовісність позивача та його суперечливу поведінку; вимога позивача про повернення усієї сплаченої суми суперечить умовам спірного Договору.

3. Релевантне законодавство.

§ 1. Договір доручення.

3.1. За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного (стаття 1000 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим (ст. 1003, ч. 1 ст. 1004 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: (1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; (2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; (3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

За приписами ч.ч. 2-4 ст. 1007 ЦК України довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: (1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; (2) відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення.

Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: (1) відмови довірителя або повіреного від договору; (2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; (3) смерті довірителя або повіреного.

Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

§ 2. Підстави для розірвання договору.

3.2. Розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним (ч.ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України).

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України).

Розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК України).

§ 3. Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

3.3. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: (1) повернення виконаного за недійсним правочином; (2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; (3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; (4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізнала11ся або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу) (стаття 1214 ЦК України).

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: (1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; (2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. Судом установлено, що 28.08.2018 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 52/2, згідно умов якого та з урахуванням додаткової угоди від 10.05.2019, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» набуло у власність Майнові права на весь Об`єкт нерухомості, визначений в п. 2.1 Договору, Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору загальною вартістю 42 571 615,40 грн, у тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 5 ст. 1 зазначеного Договору, Об`єктом нерухомості є складова та невід`ємна частина Об`єкту будівництва, яка виражена у вигляді нежитлових приміщень та інших об`єктів нерухомого майна в Об`єкті будівництва, спорудження яких здійснює Продавець (ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ»), Об`єктом будівництва відповідно до п. 4 ст. 1 Договору, є блок громадського призначення у складі комплексу будівництва житлових будинків та об`єктів торгово-адміністративного та соціально-культурного призначення з підземною парковкою (II, III черги будівництва по АДРЕСА_1 (II черга) на земельних ділянках (кадастровий номер :07:006:0050 та :07:006:0051), які надані в оренду для будівництва житлових будинків та об`єктів торгово-адміністративного та соціально-культурного призначення з підземною парковкою та реконструкції нежитлової будівлі літ. «Я-7» під адміністративну будівлю з торговельними приміщеннями по АДРЕСА_1 до 31.12.2016 року (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації).

Відповідно до Характеристик об`єкту нерухомості, викладених в Додатку № 1 до Договору, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» набуло у власність майнові права на перший під`їзд блоку громадського призначення у складі комплексу житлових будинків та об`єктів торгово-адміністративного та соціально-культурного призначення з підземною парковкою (II, III черги будівництва) по АДРЕСА_1 (II черга) на земельних ділянках (кадастровий номер :07:006:0050 та :07:006:0051) у складі усіх нежитлових приміщень підвалу загальною проектною площею 694,05 кв.м., усіх нежитлових приміщень 1 поверху загальною проектною площею 540,30 кв.м., усіх нежитлових приміщень 2 поверху загальною проектною площею 677,80 кв.м., усіх нежитлових приміщень 3 поверху загальною проектною площею 541,45 кв.м., усіх нежитлових приміщень 4 поверху загальною проектною площею 541,45 кв.м., усіх нежитлових приміщень 5 поверху загальною проектною площею 541,45 кв.м., усіх нежитлових приміщень 6 поверху загальною проектною площею 344,55 кв.м.

Відповідно до пункту 5.3. Договору, після повної сплати ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» вартості Майнових прав на Об`єкт нерухомості, ТОВ «ЮКБ» протягом 5 (п`яти) календарних днів видає ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» довідку про оплату 100% вартості майнових прав.

4.2. 29.08.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір доручення, за змістом якого, Повірений ( ОСОБА_2 ) зобов`язався від імені і за рахунок Довірителя ( ОСОБА_1 ) здійснити всебічний контроль за виконанням всіх умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018, укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ» () та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» ().

За вчинення Повіреним ( ОСОБА_2 ) вказаних вище дій Довіритель ( ОСОБА_1 ) зобов`язався виплатити йому винагороду, еквівалентну 768 290,22 доларів США, за курсом продажу долару США ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» на момент платежу, за узгодженим сторонами графіком (пункти 2.1, 2.2. Договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 07.06.2019).

На виконання своїх обов`язків за цим Договором Довіритель ( ОСОБА_1 ) сплатив Повіреному ( ОСОБА_2 ) 745 630 доларів США, що підтверджується актом приймання-передачі грошових коштів, а також актом приймання-передачі грошових коштів № 2.

Відповідно до п. 4.1 Договору Повірений ( ОСОБА_2 ) зобов`язався: вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення на умовах, найбільш вигідних для Довірителя; виконати доручення в строк, зазначений в п. 3.1 Договору, а саме до повного його виконання; перевіряти якість виконуваних робіт, пов`язаних з будівництвом Об`єкта будівництва та Об`єкта нерухомості на умовах, визначених Договором купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018; негайно повідомляти Довірителя ( ОСОБА_1 ) про будь-яке порушення умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018; в 5-денний строк передавати Довірителеві ( ОСОБА_1 ) всю одержану інформацію щодо виконання Додатку № 3 «Графік виконання зобов`язань Продавцем» до Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018; здійснювати моніторингові заходи, які пов`язані з виконанням Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018; повідомляти Довірителеві ( ОСОБА_1 ) на його вимогу про хід виконання доручення.

Відповідно до п. 4.2. Договору Довіритель ( ОСОБА_1 ) зобов`язався забезпечити Повіреного ( ОСОБА_2 ) засобами, необхідними для виконання доручення; негайно прийняти від Повіреного ( ОСОБА_2 ) все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення; виплатити Повіреному ( ОСОБА_2 ) винагороду в порядку та розмірі, зазначеному в п. 2.12.2. цього Договору; забезпечити, при необхідності, участь своїх уповноважених представників до виконання Повіреним ( ОСОБА_2 ) його зобов`язань згідно цього договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору Повірений ( ОСОБА_2 ) має право вимагати від Довірителя ( ОСОБА_1 ) виконання всіх своїх зобов`язань згідно цього Договору.

Відповідно до п. 4.4. Договору Довіритель ( ОСОБА_1 ) має право залучати, при необхідності, уповноважених представників до виконання доручення; вимагати від Повіреного ( ОСОБА_2 ) виконання всіх своїх зобов`язань згідно цього Договору.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 5.1. Договору).

За невиконання доручення або неналежне його виконання Повірений ( ОСОБА_2 ) сплачує Довірителю ( ОСОБА_1 ) штраф у розмірі 2 % від суми, отриманої від Довірителя ( ОСОБА_1 ). При цьому, виплата винагороди призупиняється до усунення порушення умов даного Договору (п. 5.4. Договору).

4.3. Судом установлено, що у зв`язку з відмовою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ» від передачі майнових прав у власність ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» згідно Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2, останній звернувся до суду з позовом.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.09.2021 у справі № 922/2144/21, яке набрало законної сили, визнано за ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» право власності на майнові права на перший під`їзд блоку громадського призначення у складі комплексу житлових будинків та об`єктів торгово-адміністративного та соціально-культурного призначення з підземною парковкою (ІІ, ІІІ черги будівництва) по АДРЕСА_1 (ІІ черга) на земельних ділянках (кадастровий номер :07:006:0050 та :07:006:0051) у складі усіх нежитлових приміщень підвалу загальною проектною площею 694,05 кв.м., усіх нежитлових приміщень 1 поверху загальною проектною площею 540,30 кв.м., усіх нежитлових приміщень 2 поверху загальною проектною площею 677,80 кв.м., усіх нежитлових приміщень 3 поверху загальною проектною площею 541,45 кв.м., усіх нежитлових приміщень 4 поверху загальною проектною площею 541,45 кв.м., усіх нежитлових приміщень 5 поверху загальною проектною площею 541,45 кв.м., усіх нежитлових приміщень 6 поверху загальною проектною площею 344,55 кв.м., загальна вартість яких становить 42 571 615,40 грн.

Разом із цим, на момент укладення договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018 Об`єкт нерухомості фактично не створено.

Втім, відповідно до умов договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018 обов`язки із створення Об`єкту нерухомості в майбутньому покладались на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ».

Так, згідно пункту 3.1.2 цього Договору Продавець зобов`язаний за власний рахунок здійснити будівництво Об`єкта нерухомості та Об`єкта будівництва у строки, визначені в Договорі. Будівництво Об`єкта будівництва може здійснюватися, як безпосередньо Продавцем, так і третіми особами, залученими Продавцем.

Згідно пункту 6.1. цього Договору будівельні роботи на Об`єкті будівництва мають бути виконані не пізніше 31.07.2020.

Як установлено судовим розглядом, на час звернення до суду із даним позовом, прийняття Об`єкту будівництва у експлуатацію не здійснено, відтак, у ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ» відсутні правові підстави для оформлення права власності на зазначений об`єкт нерухомості.

У зв`язку з цим, 19.12.2022 позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення від 15.12.2022 щодо відмови від договору та відмови від прийняття виконання зобов`язання за договором доручення від 29.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 07.06.2019, а також вимогу від 16.12.2022 про повернення безпідставно збережених коштів.

5. Мотиви і висновки суду.

5.1. Приходячи до висновку про задоволення вимог позову ОСОБА_1 та відхиляючи доводи сторони відповідача ОСОБА_2 , суд зазначає, що за приписами частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

5.2. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

5.3. Суд зазначає, що за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений, зокрема, у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, - предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права та застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: (1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; (2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

5.4. Разом із цим, за правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 01.12.2021 у справі № 641/8410/19, - предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: (а) набуття або збереження майна, (б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Отже, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у вигляді розірвання договору.

Відтак, задля застосування до спірних правовідносин у справі статті 1212 ЦК України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

5.5. Як установлено судовим розглядом, позивач ОСОБА_1 сплатив відповідачу ОСОБА_2 на виконання Договору доручення від 29.08.2018 винагороду еквівалентну 745 630 доларів США, проте останній не вчинив жодних дій в межах договору, а саме: (1) не перевірив якість виконуваних робіт зі сторони ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ», пов`язаних з будівництвом Об`єкта будівництва та Об`єкта нерухомості на умовах, визначених Договором купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018; (2) негайно не повідомив Довірителя про порушення умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018 ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ»; (3) в 5-денний строк не передав Довірителеві всю одержану інформацію щодо виконання Додатку № 3 «Графік виконання зобов`язань Продавцем» до Договору купівлі- продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018; (4) не здійснював моніторингові заходи, які пов`язані з виконанням ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ» Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018.

Відтак, відповідач ОСОБА_2 не виконав умови Договору доручення, укладеного між сторонами 29.08.2018, за змістом якого, відповідач зобов`язався від імені і за рахунок позивача здійснити всебічний контроль за виконанням всіх умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 52/2 від 28.08.2018, укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬФА СІТІ».

Доказів зворотного стороною відповідача суду не надано.

Таким чином, суд зазначає, що на даний час відповідач ОСОБА_2 безпідставно, за відсутності будь-якої правової підстави зберігає у себе майно, а саме грошові кошти, що є власністю позивача ОСОБА_1 у сумі, що дорівнює 745 630 доларів США, що підлягають безумовному поверненню.

Також, за невиконання умов зазначеного Договору, на підставі п. 5.4 Договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 2 % від суми, отриманої від Довірителя, що дорівнює 14 912 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дванадцять) доларів США 60 центів.

5.6. Доводи сторони відповідача про те, що у позивача не виникло права на односторонню відмову від укладеного договору спростовуються положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1008 та ч. 2 ст. 1008 ЦК України про те, що договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя від договору. Довіритель має право відмовитися від договору доручення у будь-який час.

Доводи сторони відповідача про те, що право на односторонню відмову вважається реалізованим лише тоді, коли контрагент проінформований про це, спростовується наданими суду стороною позивача оригіналами повідомлення від 15.12.2022 щодо відмови від договору та відмови від прийняття виконання зобов`язання за договором доручення від 29.08.2018, а також вимоги від 16.12.2022 про повернення безпідставно збережених коштів.

Суд зауважує, що зазначені документи надсилалися стороною позивача на єдину відому адресу відповідача, із зазначенням відомого номеру для телефонного зв`язку.

Як убачається із пошукових запитів сайту «УКРПОШТА» за поштовими ідентифікаторами 456, 472, для вручення означених рекомендованих поштових відправлень поштовим відділеннями неодноразово вживалися відповідні заходи. Проте, ані повідомлення про відмову від договору, ані вимога про повернення безпідставно збережених коштів позивачем не отримана.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений, зокрема, у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Інші доводи та заперечення сторони відповідача фактично зводяться до оспорювання положень Договору, не стосуються предмета доказування у справі, що розглядається, та не впливають на висновки суду.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

6. Судові витрати.

6.1. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Розмір судового збору та порядок його повернення встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду із даним позовом 27.12.2022 сплачено судовий збір 12.01.2023 у розмірі 13 420,00 грн., а також за подання до суду заяви про забезпечення позову 20.01.2023 у розмірі 536,80 грн.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2481 грн.

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684 грн.

Таким чином, розподіляючи судові витрати у справі відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 12 941,80 грн.

Разом із цим, позивач не позбавлений права на звернення до суду із клопотанням про повернення переплаченої суми судового збору у розмірі 1015 грн у порядку, визначеному ч. 2 ст. 133 ЦПК України та ст. 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір»

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 12, 81, 141, 263-254 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно збережене майно, а саме: грошові кошти у сумі 745 630 (сімсот сорок п`ять тисяч шістсот тридцять) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , штраф у розмірі 14 912 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дванадцять) доларів США 60 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 12 941 (двадцять тисяч дев`ятсот сорок одна) гривня 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карти платників податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Залеська Анастасія Сергіївна, АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової карти платників податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Представник відповідача ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 19.04.2023.

Суддя - Ю.Ю. Власова