Справа № 192/198/23
Провадження № 2/192/197/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Щербини Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Короти Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 782 577 гривень 00 копійок.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 червня 2020 року з відповідачем був укладений Договір позики грошових коштів, за умовами якого він отримав в позику 20 000 доларів США зі строком повернення до 23 вересня 2020 року. В порушення умов договору відповідач грошові кошти у визначений строк не повернув, що свідчить про ухилення від виконання зобов`язання. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача отриману суму позики, яка станом на день подання позову за офіційним курсом НБУ становить 731 200 гривень 00 копійок, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 51 377 гривня 00 копійок.
Позивачка ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Від її представника адвоката Лазоренко Т. В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.82).
Відповідач ОСОБА_3 , який про дату та час розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади (а.с.80), в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. Відзив на позовну заяву не подав.
Ухвалою суду від 12 липня 2023 року у відповідності до ст. 223 ЦПК Українипостановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження по наявними у справі доказах.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до п. 5 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 гривень, а отже договір позики на суму, що перевищує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 170 гривень, повинен укладатися в письмовій формі.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 23 червня 2020 року між позивачкою та відповідачем був укладений Договір про позику грошей, згідно п.п. 1, 6 якого позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення з позовом до суду еквівалентно 731 200 гривень 00 копійок ( а.с.23,29). Строк повернення позики не пізніше 23 вересня 2020 року (а.с.29). Факт отримання відповідачем грошей до підписання Договору підтверджується п. 6 Договору про позику грошей.
У порушення умов Договору про позику грошей, відповідач отримані грошові кошти у визначений строк у розмірі 20 000 доларів США не повернув. Вказане свідчить про те, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Таким чином, судом встановлено факт отримання від позикодавця ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 20 000 доларів США в позику ОСОБА_4 , а також факт ухилення від виконання ним свого обов`язку в частині своєчасного повернення грошових коштів, оскільки відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування вказаного.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було належними та допустимими доказами доведено, що відповідач отримав грошові кошти в сумі 20 000 доларів США зобов`язавшись в обумовлений в п. 2 Договору строк повернути борг, що свідчить про наявність між сторонами договірного зобов`язання, яке за формою та змістом відповідає вимогам ст.1046-1047 ЦК України та за яким сторони досягли домовленості за усіма суттєвими умовами договору, але свого зобов`язання по сплаті коштів в установлений письмовим договором строк відповідач не виконав, у зв`язку з чим сума боргу підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку за рішенням суду, оскільки відповідно до ст.ст. 526,527,629 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, в строки та порядку, визначеному законом чи договором, оскільки відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання, у цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, встановлений договором або законом.
Згідно розрахунку позивача станом на 25 січня 2023 року (дата звернення з позовом до суду), заборгованість за Договором про позику грошей від 23 червня 2020 року становить: 782 577 гривень 00 копійок, з яких сума боргу за договором позики 731 200 гривень 00 копійок за офіційним курсом НБУ станом на 25 січня 2023 року та 3% річних за користування грошовими коштами 51 377 гривня 00 копійок (а.с.25). Позивачем було здійснено розрахунок 3% річних за період з 23 вересня 2020 року, тобто з дати укладання Договору по 25 січня 2023 року, тобто по день звернення з позовом до суду.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів в розмірі 3% річних від простроченої суми, що становить 51 377 гривня 00 копійок, які підлягають стягненню з відповідача.
Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення отриманих у борг грошових коштів, є правові підстави для задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280-289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за Договором про позику грошей від 23 червня 2020 року в розмірі 731 200 (сімсот тридцять одна тисяча двісті) гривень 00 копійок та 3% річних в розмірі 51 377 (п`ятдесят одна тисяча триста сімдесят сім) гривень 00 копійок, а всього 782 577 (сімсот вісімдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят сім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 825 (сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 77 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 12 липня 2023 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина