РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/7113/22

Провадження №: 2/755/1699/23

"17" квітня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Назаровій І.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

09 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», в якому просила суд стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди - 40 530,87 грн, у відшкодування моральної шкоди - 15 000,00 грн та судовий збір в сумі 992,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2021 року приблизно об 18.15 год. ОСОБА_2 (далі - «Відповідач»), керуючи автомобілем «RENAULT» д.н НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Броварському в місті Києві недотримався безпечної дистанції руху, порушив вимоги правил Дорожнього руху п.п.2.3 б) 13.1, скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA» д.н. НОМЕР_2 , який від удару скоїв наїзд на автомобіль «SUZUKI», д.н. НОМЕР_3 , який знаходився попереду автомобіля «TOYOTA», д.н. НОМЕР_2 , що привело до пошкодження автомобіля «TOYOTA» та завдало матеріальні збитки власнику автомобіля «TOYOTA» ОСОБА_1 . Своїми діями відповідач порушив вимоги п.п. 2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху (далі - «ПДР») України, які перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. Внаслідок ДТП відповідач спричинив позивачу шкоду та зобов`язаний відшкодувати її з наступних підстав: постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2021 року у справі № 755/12154/21 було встановлено, що водій ОСОБА_2 10.07.2021 року приблизно о 18.15 год. керуючи автомобілем «RENAULT» д.н НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Броварському в місті Києві недотримався безпечної дистанції руху, порушуючи вимоги правил Дорожнього руху п.п.2.3 б) 13.1, скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA» д.н. НОМЕР_2 , який від удару скоїв наїзд на автомобіль «SUZUKI», д.н. НОМЕР_3 , який знаходився попереду автомобіля «TOYOTA», д.н. НОМЕР_2 , що привело до пошкодження транспортних засобів та завданню матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 04.08.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІІ та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 гривень. Таким чином порушення відповідачем вимог п.п.2.3 б), 13.1 правил Дорожнього руху та недотримання безпечної дистанції руху стали причиною дорожньо-транспортної пригоди. За наведених обставин позивач вважає, що шкода, яка була завдана позивачу внаслідок ДТП була спричинена саме з вини відповідача, та підлягає відшкодуванню ним у повному обсязі відповідно до ст. 1188 ЦК України. Позивач звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» з відповідною заявою про отримання страхового відшкодування, проте страховик, провівши огляд та калькуляцію пошкодженого автомобіля, визначив, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_2 складає 77 771, 20 грн, однак вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягає заміні (70%), склала 37 239 грн. 13 коп. 26.07.2021 року ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 37 239, 13 грн, з урахуванням 70% коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «TOYOTA». Після отримання страхового відшкодування позивачем був проведений відновлюваний ремонт автомобіля «TOYOTA», д.н. НОМЕР_2 , який склав 77 770 грн (34 030 грн. вартість відновлюваних робіт + 43 740 грн. вартість запчастин). Таким чином, сума понесених позивачем витрат на відновлюваний ремонт автомобіля «TOYOTA» є більшою ніж розмір фактичного страхового відшкодування, здійснений ПАТ «СК «Українська страхова компанія» (77 770 - 37 239,13= 40 530,87) та сума страхового відшкодування не покриває розмір спричинених ОСОБА_1 матеріальних збитків. Внаслідок ДТП відповідач завдав позивачу матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля та збитками пов`язаними з його відновленням, що підтверджується наступним: Актом огляду транспортного засобу «TOYOTA» д.н. НОМЕР_2 від 11.07.2021 року складеного ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно з яким ремонту та заміні підлягають наступні деталі та вузли: заміні - передній та задній бампер, кронштейн, кріплення бампера, кришка та ушільня багажника, ліхтар, світловідбивач, задня права боковина. Ремонту - ліва та права фара, передня панель, замикаюча панель, глушник; ремонтною калькуляцією від 15.07.2021 року складеною ПАТ «СК «Українська страхова група» загальна вартість відновлюваного ремонту автомобіля «TOYOTA» д.н.з НОМЕР_4 складає 77771 грн. 20 коп. Товарним чеком № 246 від 13.09.2021 року та № 52 від 17.12.2021 року виданого ЧП ОСОБА_3 згідно з якими вартість використаних для відновлення, пошкодженого автомобіля «TOYOTA» д.н. НОМЕР_2 деталей та комплектуючих становить 43 740 гри.; актом виконаних робіт № 5 від 22.10.2021 року згідно якого, вартість відновлюваних робіт автомобіля «Тойота» д.н. НОМЕР_2 склала 34 030 грн. 00 коп. Моральну шкоду оцінює в 15 000,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

27.09.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

21.10.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначає, що наміри позивача отримати ще якесь додаткове відшкодування з відповідача за зверненням до суду є безпідставним, так як Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» уже все відшкодувало. Окрім того, позивачкою не було направлено відповідачу досудову вимогу. А обґрунтованих доказів того, що має місце неповне відшкодування з боку відповідача не надано до суду, відповідно такі позовні вимоги є незаконними і не підлягають задоволенню. Моральну шкоду вважає необґрунтовано та не доведеною жодними доказами.

У письмових поясненнях представник третьої особи підтверджує факт досягнення згоди з позивачем про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. 13.07.2021 року на виконання вимоги ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником ПАТ «СК «УСГ» було проведено огляд транспортного засобу «TOYOTA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з чим було складено Акт огляду транспортного засобу. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. ПАТ «СК «УСГ» виконало зобов`язання перед позивачем шляхом виплати страхового відшкодування в розмірі 37 239,13 грн.

У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Завалько С.В. у судове засідання не з`явився, у поданій через електронну пошту суду 17.04.2023 року (вх. №ЕП-4969) заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явивсь, на електронну пошту суду 17.04.2023 року (ЕП-4937) направив клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник відповідача перебуває у відрядженні. Доказів на підтвердження представника відповідача у відрядженні суду не надав. Суд визнав неявку відповідача неповажною.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, повно та всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

01.07.2021 р. о 18:15 год. в м. Києві по проспекту Броварському ОСОБА_2 керуючи автомобілем «RENAULT» недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з ТЗ «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , який від удару скоїв наїзд на ТЗ «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився спереду ТЗ «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п.2.3 б), 13.1 ПДР.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2021 року у справі №755/12154/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн на користь держави.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ОСОБА_4 «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 застрахована в ПАТ «СК «Українська Страхова Група» згідно Полісу обов`язкового страхування № ЕР - 201586667. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Згідно ремонтної калькуляції від 15.07.2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_5 , складає 77 771,20 грн.

З наданих страховою компанією документів слідує, що 26.07.2021 року страхова компанія здійснила страхове відшкодування на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 37 239,13 грн. Виплату проведено після підписання 13.07.2021 року ПАТ «СК «Українська Страхова Група» та ОСОБА_1 протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування, та складання 26.07.2021 року розрахунку суми страхового відшкодування і страхового акту № ДКЦВ-22934. Виплату проведено з урахуванням зносу 70,00 % транспортного засобу, яка склала 37 239,13 грн.

Тобто, страховик заподіювача шкоди ПАТ «СК «УСГ» та потерпіла особа визнали за взаємною домовленістю суму, яку має отримати потерпіла особа у зв`язку із пошкодженням майна, не керуючись при цьому актами оцінки майна.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

По даній справі позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь матеріальний збиток у розмірі 37 239,13 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що згідно ремонтної калькуляції від 21.07.2021 року вартість матеріального збитку з урахуванням зносу КТЗ становить 77 771,20 грн. з ПДВ, вартість відновлювального ремонту - 77 770,00 грн. Оскільки, страхова компанія сплатила лише 37 239,13 грн., решту - 40 530,87 грн. просить стягнути з відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються, зокрема, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Можливість відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідальність відповідача була застрахована, ліміт майнової шкоди становить 130 000,00 грн. Після настання страхового випадку ОСОБА_1 звернулась до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 13.07.2021 року ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Українська страхована група» підписали протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування, яким визначили розмір суми страхового відшкодування - 37 239,13 грн. За розрахунком суми страхового відшкодування знос автомобіля «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_6 становить 70,00 %.

Тобто, страховик заподіювача шкоди ПАТ «СК «УСГ» та потерпіла особа визнали за взаємною домовленістю суму, яку має отримати потерпіла особа у зв`язку із пошкодженням майна, не керуючись при цьому актами оцінки майна.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з винуватця ДТП різниці між виплаченим узгодженим страховим відшкодування та фактичним розміром шкоди.

На підтвердження фактичного розміру шкоди позивач надав акт виконаних робіт № 5 від 22.10.2021 року, чек ФОП « ОСОБА_5 » про отримання грошових коштів у розмірі 34 030 грн. 00 коп., товарний чек № 246 від 13.09.2021 року та товарний чек від 17.12.2021 року ФОП « ОСОБА_6 ».

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

За встановленими у цій справі обставинами потерпіла особа ( ОСОБА_1 ) та страховик (ПАТ «СК «УСГ») визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення протоколу узгодження про розмір страхового відшкодування, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

З клопотаннями про призначення у справі судової експертизи сторони також не звертались.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.10.2021 р. у справі № 362/3043/18.

З огляду на те, що розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а позивач погодився з розміром матеріального збиту та сумою страхового відшкодування шляхом підписання протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування від 13.07.2021 р., підстави для стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди - 40 530,87 грн суд не вбачає.

Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

У даному випадку ДТП сталася із вини відповідача. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Безумовно, внаслідок ДТП, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди, позивач посилався на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, остання була позбавлена можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, крім того, добровільно відповідач шкоду не виплатив.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди є стягнення 5000,00 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов слід задовольнити частково, потрібно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі - 5000 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 89 грн. 32 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі - 5000 грн. 00 коп та судовий збір в сумі - 89 грн. 32 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», , адреса: м.Київ, вул.Івана Федорова, 32-а.

Суддя: І.В.Коваленко