ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1184/22
провадження № 2/691/116/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Коваля М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Буда-Орловецька Городищенського району Черкаської області та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті останнього, право власності на земельну ділянку, площею 1,70 га, кадастровий номер :02:001:0094, яка розташована в адміністративній території Будо-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 141410.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Салій С.А. позовні вимоги просив задовольнити, пояснивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Буда-Орловецька помер ОСОБА_2 , який був цивільним чоловіком ОСОБА_1 , з яким вони спільно проживали однією сім`єю з 1991 року до дня його смерті. Вони мали спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Оскільки інших спадкоємців після покійного ОСОБА_2 не залишилося, ОСОБА_1 звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті на земельну ділянку, площею 1,70 га, яка розташована в адміністративній території Будо-Орловецької сільської ради та належала йому на підставі державного акту серії ЧР № 141410. Позивач відносить до 4 черги спадкоємців, оскільки проживала з нині покійним ОСОБА_2 понад 5 років. Крім того, вказана земельна ділянка до цього часу ніким не успадкована, оскільки нині покійний дітей не мав, спільних дітей у них з позивачем також не було. У 1980 році ОСОБА_2 приїхав у с. Буда-Орловецька, став працювати у колгоспі на ваговій для зважування техніки із зерном, та розпочав спільно проживати з ОСОБА_1 , яка в той час працювала у колгоспі дояркою.

Представник ВК Мліївської сільської ради у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача, свідків, врахувавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Буда-Орловецька Городищенського району Черкаської області, помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя, на ім`я нині покійного ОСОБА_2 був виданий державний акт серії ЧР № 141410, на право власності на земельну ділянку, площею 1,70 га, кадастровий номер :02:001:0094, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на адмінтериторії Буда-Орловецької сільської ради.

За довідками ВК Мліївської сільської ради № 7 від 04.02.2021, № 191 від 13.12.2022 та № 5 від 05.01.2023, ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 . З ним постійно проживала разом та вела спільне господарство ОСОБА_1 . Інших спадкоємців, малолітніх та неповнолітніх дітей проживаючих та зареєстрованих у вказаному домоволодінні до дня смерті ОСОБА_2 не було.

Згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Черкаської області № 29-23-0.3-331/2-23 від 25.01.2023, на ім`я ОСОБА_2 був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧP № 141410, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Буда-Орловецької сільської ради Черкаського (Городищенського) району Черкаської області. Кадастровий номер :02:001:0094.

Постановою державного нотаріуса від 07.12.2022 Бідної М.О. , ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала померлому ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю документу (рішення суду), який би підтверджував факт спільного проживання з померлим, а також правовстановлюючого документа на земельну ділянку померлого.

Допитаний судом свідок ОСОБА_4 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_1 з дитинства, оскільки його мати працювала разом із нею на фермі. Нині покійний ОСОБА_2 приїхав у с. Буда-Орловецька приблизно у 1987 році із с. Орловець. Він став проживати спільно з ОСОБА_1 та працювати на ваговій у колгоспі, де остання працювала дояркою. Згодом ОСОБА_2 працював завфермою, на тракторній бригаді. Також свідок повідомив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спільно проживали до дня смерті останнього. Спільних дітей у них не було, діти були лише у ОСОБА_1 , інших родичів чи дітей свідок не бачив. Вказані обставини відомі свідку, оскільки він товаришував із сином ОСОБА_1 .

Допитаний судом свідок ОСОБА_5 пояснив, що він знайомий із ОСОБА_1 , оскільки вона свого часу працювала дояркою у колгоспі. ОСОБА_2 приблизно у 1986 -1987 роках приїхав у с. Буда-Орловецька та став працювати у колгоспі обліковцем, ваговим. У вказаний час, останній почав спільне проживання з ОСОБА_1 та жив із нею аж до своєї смерті у 2005/2006 році. Сім`я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали дружно, вони обоє були спокійними людьми. Свідку відомо, що спільних дітей у них не було, а у ОСОБА_1 від попереднього шлюбу було троє дітей, два сина і дочка. Один син і дочка на даний час уже покійні.

За довідкою Городищенської державної нотаріальної контори № 120/01-16 від 23.02.2023, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у Городищенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 308/2022 за заявою співжительки померлого ОСОБА_1 , яка спадщину фактично прийняла.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Верховний Суд у своїй Постанові від 08.12.2021, справа № 531/295/19, зазначив, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Позивачем, на підтвердження факту спільного проживання надано суду покази двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та довідки старости села/сільського голови про спільне проживання позивача разом із померлим ОСОБА_2 . Разом із тим, до довідок старости села/сільського голови не долучено первинних документів, на підставі яких ними було зроблено висновок про те, що позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , із яким вони вили спільне господарство. Тому довідка старости села від 04.02.2021 № 7, довідки сільського голови від 13.12.2022 № 191 та від 05.01.2023 № 05 не є належним і допустимим доказом, що підтверджує факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 однією сім`єю та ведення ними спільного бюджету, господарства та побуту, а також спільної праці, оскільки викладені в них відомості не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, норми Цивільного і Сімейного кодексів, якими передбачено можливість установлення фактів спільного проживання однією сім`єю набрали чинності лише з 01.01.2004, а норми ЦК УРСР та Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР можливість установлення таких фактів не передбачали.

При цьому ст. 1264 ЦК України, на яку посилається позивач, прямо визначає, що для визначення особи спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, необхідно встановити, що така особа проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Однак позивач таких вимог про встановлення факту спільного проживання, перед судом не заявляла.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 1261-1265 ЦК України, ст. 4, 11-13, 81, 206, 258, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.04.2023.

Суддя Л. В. Подорога