Справа №:754/2862/22
Провадження №: 2/755/773/23
У Х В А Л А

"11" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2022 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2023 в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі відмовлено. Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про закриття провадження у справі, в частині вимог заявлених до відповідача ОСОБА_3 задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики закрито в частині позовних вимог заявлених до відповідача ОСОБА_3 .

В судовому засіданні, судом постановлено на обговорення питання про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики до Броварського міськрайонного суду Київської області, оскільки провадження у частині позовних вимог до відповідача-1 ОСОБА_3 закрито, відповідач ОСОБА_2 наразі зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та померлий спадкодавець ОСОБА_6 , на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 вважав вирішення питання про передачу справи за підсудністю передчасним, оскільки ухвала суду про закриття провадження у частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 не набрала законної сили.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав можливим передати справу за підсудність за вказаних судом обставин.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

Так, у постанова КЦС ВС від 23.10.2019 у справі № 676/1868/19 Верховний Суд дійшов висновків, що спір у цій справі виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань, які виникли з договорів позики, укладених між позивачами та спадкодавцем, правонаступниками (спадкоємцями) якого є відповідачі у справі. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за договорами позики має розглядатися за правилами територіальної підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування одного з відповідачів, а не за місцем знаходження успадкованого нерухомого майна. Верховний Суд не погодився з висновками апеляційного суду щодо визначення підсудності у цій справі за ч. 3 ст. 30 ЦПКУ, оскільки в таких справах застосовуються правила виключної підсудності лише у разі подання позову до спадкоємців, які ще не прийняли спадщину. Матеріали справи свідчать про прийняття відповідачами спадщини. Отже, висновки судів попередніх інстанцій про те, що цей позов підлягає розгляду за правилами виключної підсудності є помилковими.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Таким чином, встановлено, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, за правилами загальної, альтернативної та виключної підсудності до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва не належить, оскільки відповідач та спадкодавець у Дніпровському районі м. Києва не зареєстровані, спадкове, нерухоме, майно, яке б знаходилося на території Дніпровського району м. Києва, також відсутнє.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості щодо зміни місця знаходження відповідача у даній справі, суд доходить висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - передати за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області (07401, Київська область, м.Бровари вул.Грушевського, 2).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 17.04.2023.

Суддя: