Справа № 591/9268/21
Провадження № 2/591/1117/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Сухонос Є.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Молібог Ю.М.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Нестеренка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/9268/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за розстроченим платежем,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача коштів за розстроченим платежем у сумі 356 980,84 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що здійснює підприємницьку діяльність, зокрема, в магазині «КАТАРИНА». Маючи постійних клієнтів, інколи продає товар в борг, в книзі обліку продажів робить відмітку про реалізацію відповідного товару в борг. Відповідач з 2014 року була постійним покупцем позивача. Згодом відносини між сторонами стали приятельськими і відповідач все частіше почала придбавати речі в борг, у випадку відсутності при собі коштів вона розраховувалась в обумовлений між сторонами термін, вони визначали порядок оплати вартості майна, згідно з яким відповідач погашала свій борг не за конкретну річ, а за товар в цілому. Оскільки, здебільшого відповідач розраховувалася в строк, а також через добрі відносини, у позивача не було претензій до ОСОБА_2 про сплату коштів за речі, які були взяті відповідачем в борг, позивач відразу при ній робила запис в своїй книзі обліку товарів, реалізованих в борг, де зазначала дату і суму повернутого боргу і його залишок. ОСОБА_2 також робила особисті записи до свого блокноту, в якому зазначала перелік речей взяимх нею в борг, їх вартість та суму погашеної заборгованості та додатково робила фотознімки на свій телефон.

Кожного разу, коли відповідач брала речі в борг, позивач при ній робила розрахунок по взятим речам та озвучувала загальну суму. Крім цього, на кожному товарі був цінник. Протягом 2018-2019 років відповідач брала речі в борг та частково погашала існуючу заборгованість.

За 2019 рік загальна сума боргу перевищує грошові суми, які були внесені відповідачем в рахунок його погашення, тобто вона брала більшу кількість речей на більші суми ніж робила грошові внески за взятий одяг. Восени 2019 року, оскільки сума боргу лише зростала, а всі строки оплати за товар вийшли при особистій розмові з ОСОБА_2 позивачка звернула її увагу на те обставину, що за останній час впродовж цього року борг практично не погашався, а сума боргу лише зростає. На що отримала заспокійливу відповідь відповідача, що про свій борг вона пам`ятає та обов`язково розрахується. Після цієї розмови ОСОБА_2 дійсно почала робити грошові внески в рахунок погашення боргу, однак продовжила брати речі в борг. До кінця 2019 року відповідач з позивачем остаточно не розрахувалася, тому остання вкотре нагадала про борг в сумі 320500 грн. До кінця 2020 року ОСОБА_2 продовжувала купувати одяг в магазині ОСОБА_1 , в борг речей не брала та зробила декілька грошових внесків в рахунок погашення боргу.

Станом на 2021 рік борг склав 323 000,00 грн. Незважаючи на неодноразові звернення заборгованість відповідчем не погашена. 10 травня 2021 року чоловік ОСОБА_2 привіз речі, які купувала відповідачка, однак позивач відмовилася їх прийняти.

Оскільки, заборгованість не погашена, просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 356 980,84 грн., 3164,40 грн. вартості товарознавчої експертизи, судовий збір та витрати на правничу допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач та його представник проти позову заперечили.

Відповідач подала письмовий відзив, в якому зазначила, що купувала речі у позивачки. У зв`язку з дружніми відносинами між ними, позивачка дозволяла брати на примірку речі без укладення будь-яких договорів. Якщо річ підходила, відповідачка віддавала за неї кошти. В кінці травня 2021 року ОСОБА_1 відмовилася приймати речі після примірки та повідомила про наявність боргу. Взятий на примірку одяг все ж таки був повернутий позивачці. Будь-які інші речі, набуті без законної підстави у відповідачки відсутні. Вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними та просить в їх задоволенні відмовити.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 28 січня 2022 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 28 січня 2022 року відкладено підготовче судове засідання до 21 лютого 2022 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 21 лютого 2022 року відкладено підготовче судове засідання до 1 квітня 2022 року за клопотанням представника позивача.

З 24 лютого 2022 року справу знято з розгляду.

5 травня 2022 року призначено підготовче судове засідання на 3 червня 2022 року відкладено до 29 червня 2022 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 29 червня 2022 року відкладено підготовче судове засідання до 18 липня 2022 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 18 липня 2022 року відкладено розгляд справи до 4 серпня 2022 року за клопотанням позивача та його представника.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 4 серпня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 15 вересня 2022 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 15 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 20 жовтня 2022 року, у зв`язку з неявкою позивача та його представника.

Протокольною ухвалою головуючого від 20 жовтня 2022 року оголошено перерву в судовому засіданні до 22 листопада 2022 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

22 листопада 2022 року відкладено розгляд справи до 21 грудня 2022 року у зв`язку з відключенням світла у м. Суми.

21 грудня 2022 року відкладено розгляд справи до 17 січня 2023 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

Протокольною ухвалою головуючого від 17 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 15 лютого 2023 року за клопотанням сторін.

Протокольною ухвалою головуючого від 15 лютого 2023 року оголошено перерву до 16 березня 2023 року у зв`язку із закінченням відведеного процесуального часу.

Протокольною ухвалою головуючого від 16 березня 2023 року оголошено перерву до 24 березня 2023 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 24 березня 2023 року відкладено розгляд справи до 17 квітня 2023 року у зв`язку визнанням явки відповідача обов`язковою.

Суд, вислухавши пояснення сторін,свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, основним видом діяльності є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Позивачка посилається на те, що надавала в борг відповідачці речі, однак останньою заборгованість не погашена.

Будь-яких доказів на підтвердження укладення між сторонами договору купівлі-продажу товару з розстроченням платежу суду не надано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що знає позивачку тривалий час, з відповідачкою познайомилася в магазині позивачки. Свідок неодноразово була присутня при купівлі відповідачкою речей в магазині ОСОБА_1 . Багато речей брала в борг, дані про який записувалися в журнал. Позивачка торгує одягом для жінок, має найманих працівників, однак завжди знаходиться в магазині, без неї в борг не давали. Станом на 2017 рік не було касового апарату, був термінал, письмово договори купівлі-продажу не укладалися. Придбану річ не можна повернути, в магазині є примірочна.

Про намагання чоловіка відповідачки повернути речі свідок знає з відеозапису, який показувала ОСОБА_1 . Потім позивачу зателефонувала ОСОБА_2 , яка вибачалася, обіцяла погасити борг, намагалася залагодити конфлікт. Свідок чула розмову через гучний зв`язок.

Бачила в журналі записаний борг ОСОБА_2 в розмірі 14 000 доларів США.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що відповідачка брала речі у ОСОБА_1 в присутності свідка. Відповідачку знає як дружину колеги. В травні 2018, 2019 року при свідку відповідачка міряла 2 шуби, зранку забрала коротку, а з приводу іншої сказала, що порадиться. Ще в цей день брала туфлі, сказала, що гроші віддасть потім. Борги позивачка записувала в блокнот. Відповідачка зателефонувала свідку, сказала, що віднесла речі в магазин.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За положенням статті 692 ЦК України продавець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п. 5 Правил торгівлі у розстрочку фізичним особам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2011 року №383, продаж товарів у розстрочку здійснюється на підставі договору купівлі-продажу товарів у розстрочку, який укладається між суб`єктом господарювання та фізичною особою, відповідно до якого суб`єкт господарювання зобов`язується передати обумовлений товар, а покупець провести розрахунки за товар у строки та у розмірах, передбачених договором.

Договором визначаються умови, за яких здійснюється продаж товарів у розстрочку.

Відповідно до п. 6 Правил, договір укладається за умови пред`явлення покупцем паспорта та довідки для придбання товарів у розстрочку, що видається за місцем роботи (навчання), а непрацюючим пенсіонерам органом, що призначив пенсію.

Відповідно ч. 2 п. 8 Правил, у разі проведення розрахунків з покупцями, які здійснюватимуть оплату товару шляхом внесення готівки до каси суб`єкта господарювання або шляхом безготівкового перерахування через банківські установи, договір укладається у 2 примірниках: один залишається у суб`єкта господарювання, другий передається покупцеві.

Позивачка посилається як на підставу своїх вимог, на інформацію, яка міститься в книзі продажу та книзі реалізованих товарів в борг. Однак, дані в книги вносяться позивачкою на власний розсуд, жодних доказів, які б свідчили про погодження відповідачкою внесеної до журналів інформації, суду не надано.

З записів не можливо встановити, який порядок та строки оплати товару сторони погодили.

Позивачка посилається на те, що речі, повернуті відповідачкою були у вжитку та згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/119-21/5875-ТВ втратили якість внаслідок наявного зносу (Т.1 а.с. 24-40), однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що саме вказані у висновку речі були повернуті відповідачкою.

Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_1 здійснювала продаж товару в магазині як ФОМ, а до суду звернулася як фізична особа.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, в процесі слухання справи позивачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції, тому в задоволенні позову належить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

За положеннями ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно п. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за розстроченим платежем відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2021 року у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми боргу в розмірі 356 980 грн. 84 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 20 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Інн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.В.Шелєхова