Справа № 183/4161/20
№ 4-с/183/8/23

У Х В А Л А
11 квітня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пенкіна Богдана Віталійовича від 01.11.2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, стягувач ОСОБА_2 , -
18 листопада 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Усатенко В.Ю., звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, у якій просив суд:
- визнати протиправними і скасувати постанови державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерстіва юстиції (м.Дніпро) Пєнкіна Богдана Віталійовича у виконавчому провадженні № 65138278 від 01.11.2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника;
- визнати протиправними і скасувати повідомлення державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби У Новомосковському районі Дніпропетровської області Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерстіва юстиції (м.Дніпро) Пєнкіна Богдана Віталійовича у виконавчому провадженні № 65138278 від 01.11.2022 про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.
Скаргу мотивовано тим, що судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Проте, скаржник зазначив, що судовий наказ не отримував, про його існування йому стало відомо лише 02.11.2022 року з реєстру виконавчих проваджень та реєстру судових рішень, а постанову про відкриття виконавчого провадження він взагалі не отримував /а.с.39-44/.
17 березня 2023 року представником Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пєнкіним Б.В. надано до суду відзив на скаргу, в якому зазначено, що 15.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65138278, з примусового виконання судового наказу № 183/4161/21, в квітні 2021 року копію постанови з ідентифікатором доступу, та адресою для онлайн ознайомлення та оплати направлено сторонам виконавчого провадження, на адреси зазначені у виконавчому документі.
Таким чином, оскільки боржник свідомо ігнорує та не виконує вимоги Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вважає скаргу безпідставною та такою, що спростовуються матеріалами виконавчого провадження, /а.с.125-129/.
Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду /а.с.62/.
Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги, підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні скарги просив відмовити в повному обсязі /а.с.135/.
Представник ОСОБА_2 , адвокат Берест О.М. в судовому засіданні заперечив проти вимог скарги та надавши пояснення по справі зазначив, що Боржнику було відомо про наявність судового наказу від 16.10.2020 року та відкритого відносно нього виконавчого провадження безпосередньо від стягувача, оскільки Боржник з жовтня 2020 року неодноразово повідомлявся про це по телефону. Однак, боржник навмисно ігнорував всі звернення ОСОБА_2 про сплату аліментів, у зв`язку з чим на лютий 2023 рік утворилася заборгованість зі сплати в розмірі 110 905,30 грн.
Суд, заслухавши пояснення, дослідивши підстави скарги, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Фактичні обставини по справі.
Судом встановлено, що судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття /а.с.15-16/.
15 квітня 2011 року державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пєнкіним Б.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65138278, на підставі судового наказу №183/4161/20 від 16.10.2020р. та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи /а.с.46/.
01 листопада 2022 року державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 30% від суми боргу /а.с.111/.
Також судом встановлено, що 01.11.2020 року державним виконавцем винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника /а.с.112-118/.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно з ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
При зверненні до суду із скаргою заявник зазначав, що державний виконавець протиправно виніс Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, оскільки боржник не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, державний виконавець не пересвідчився, що Боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження і виніс протиправні постанови.
Однак, суд критично відноситься до зазначених доводів скаржника з наступних підстав.
Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 24.12.2020 року) визначає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
На виконання положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець на адресу, яка зазначена у виконавчому документі Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Голубівка, вул. Нагорна, 61 направив ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження /а.с.133/.
Однак вказана постанова не була отримана боржником, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, так як йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Діюче законодавство не передбачає обов`язку державного виконавця розпочинати примусове виконання рішення суду лише після отримання доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику. Варто зазначити, що боржник, який не зацікавлений у примусовому виконанні рішення суду яке набрало законної сили може навмисно не отримувати копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що буде перешкодою для проведення подальших виконавчих дій та належного виконання рішення суду, що є обов`язком державного виконавця.
Судом встановлено, що станом на 15 березня 2023 рік за ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 101 276,12 грн., відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим листом №183/4161/20 від 16.10.2020 року /а.с.122/.
Відповідно до п.4 розділу ХУІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом №512/2 від 02 квітня 2012 року Міністерства юстиції ( далі Інструкція) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Більш того, відповідно до п.3 розділу ХУІ Інструкції, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.
Отже, надання доказів сплати аліментів є обов`язком боржника, а в даному випадку, скаржником не надано жодного доказу, який би свідчив про виконання ним обов`язку щодо утримання дітей.
Відповідно до абзацу 2 частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
Частинами 2,3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Також, у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.
Крім того, частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Аналізуючи вищевикладене суд зазначає, що наразі не закінчено виконавче провадження, боржником не виконується рішення суду та існує заборгованість по аліментам, яку боржник не оскаржує.
Відповідно до положень статті 441 ЦПК, яка є спеціальною нормою і застосовується на стадії виконання судових рішень, суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч.5); суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця (ч.6); за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч.7); відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч.8).
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
За таких обставин, зважаючи на те, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є спеціальною нормою, що застосовується на стадії виконання судових рішень, заявник та його представник не надали відомості, що рішення суду боржником виконано або заборгованість по аліментам погашена.
Крім того, під час розгляду справи заявником не доведено протиправність дій державних виконавців та не надано доказів на підтвердження неправомірності застосування щодо боржника заходів примусового виконання рішення, передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Також, боржник не заперечує факт наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів, проте просить визнати незаконними застосовані щодо нього заходи примусового виконання. Правильність проведених розрахунків за аліментами належними та допустимими доказами відповідною стороною не спростовано.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що діючим законодавством не передбачено обов`язку державного виконавця вчиняти виконавчі дії лише після отримання доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, не встановлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при арешті майна та коштів, оскільки боржник був обізнаний зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за наказом суду, і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагало від нього добросовісної процесуальної поведінки цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на його адресу, тому суд вважає, що в діях державного виконавця відсутнє порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Варто звернути увагу, що відповідно до постанови Верховного суду від 22 квітня 2020 по справі № 641/7824/18 зроблено правовий висновок щодо подачі скарг стороною виконавчого провадження, в порядку судового контролю за виконанням рішення: «Звертаючись до суду, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати, а суд, в свою чергу, зобов`язаний встановити, яке саме право скаржника як сторони виконавчого провадження порушено та підлягає захисту в порядку судового контролю за виконанням. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень правовий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження є неприпустимими. Саме по собі порушення норм законодавства ще не є достатньою підставою для задоволення скарги в порядку судового контролю, необхідно також довести та встановити порушення прав саме скаржника як сторони виконавчого провадження. Таким чином, якщо державний виконавець або інша посадова особа ДВС, приватний виконавець - порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте при цьому не порушив права скаржника (скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь якої іншої особи), - то така скарга задоволенню не підлягає».
Таким чином скаржник, не довів чим саме порушено його право, адже заборгованість перед стягувачем існує, вона не погашена, а тому на підставі вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на постанови державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пенкіна Богдана Віталійовича від 01.11.2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, стягувач ОСОБА_2 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її оголошення.

Повне найменування сторін:

Скаржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Стягувач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Орган державної виконавчої служби - Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місце знаходження: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 7.

Суддя О.В.Сорока.