Справа № 372/3864/22
Провадження № 2-374/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна із незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 серпня 2021 року між позивачем (роботодавцем) та відповідачем (працівником) було укладено трудовий договір. Того ж дня позивач перелав ОСОБА_2 на час виконання ним трудовитх обов`язків ноутбук ASUS vivobook (X512J), зарядний пристрій до ноутбука, комп`ютерну мишку, смартфон iPhone 8 MAX PLUS (IMEI НОМЕР_1 ), що підтверджуєтьсявідповідною розпискою. 23 травня 2022 року трудові відносини між сторонами припинені. 26 травня 2022 року з відповідачем проведено повний розрахунок. 23 травня 2022 року на адресу працівника направлено лист з проханням повернути майно, належне роботодавцю. Відповідач жодним чином не реагував на прохання повернути ноутбук, зарядний пристрій до нього, мишку та iPhone та не вчинив жодних дій для його повернення власнику, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду від 22.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

27 березня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач отримані згідно розписки речі залишив на робочому місці, фізично вони в нього відсутні, просили відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вислухавши пояснення учасників справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у трудових відносинах з 28 серпня 2021 року по 23 травня 2022 року.

Згідно розписки ОСОБА_5 він отримав у ФОП ОСОБА_4 користування ноутбук ASUS vivobook (X512J), зарядний пристрій до ноутбука, комп`ютерну мишку, смартфон iPhone 8 MAX PLUS (IMEI НОМЕР_1 ). Зобов`язувався використовувати дане обладнання за призначенням лише в робочий час, слідкувати за технічним станом та у разі припинення трудових відносин з ФОП зобов`язувався повернути в день проведення розрахунку в задовільному робочому стані.

Наказом ФОП ОСОБА_4 №7 від 23 травня 2022 року оголошено ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення трудової дисципліни у вигляді звільнення, припинено трудовий договір між працівником ОСОБА_2 , що обіймає посаду менеджер (управитель) інтернет магазину шляхом його розірвання 23 травня 2022 року з ініціативи роботодавця.

23 травня 2022 року роботодавцем на адресу працівника направлено лист з проханням повернути майно.

26 травня роботодавцем проведено розрахунок з працівником, що визнається сторонами в судовому засідані.

07 вересня 2022 року Рівненським міським судом у справі №5697829/22 ухвалено рішення, яким працівнику відмовлено у задоволені позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказане рішення набрало законної сили.

Представник позивача обґрунтовував позовні вимоги тим, що трудові відносини між позивачем та відповідачем припинились, а тому автоматично припинились підстави володіння, користування та розпорядження майном ФОП, а саме ноутбуком ASUS vivobook (X512J), зарядний пристрій до ноутбука, комп`ютерну мишку, смартфон iPhone 8 MAX PLUS (IMEI НОМЕР_1 ) і тому відповідач зобов`язаний повернути майно відповідно до положень статей 1212, 1213 ЦК України.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Стаття 316 ЦК України, передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Стаття 312 ЦК України регламентує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки, що визначено ст. 179 ЦК України.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У відповідності до ст. 387 ЦК України та частини 3 ст.12 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частина третя цієї ж статті передбачає самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. Оскільки, відповідачем у справах даної категорії може бути лише особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не підлягає задоволенню. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України в Узагальненнях щодо деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних прав.

Зобов`язання з безпідставного набуття або збереження майна є одним з видів позадоговірних зобов`язань, які регулюються положеннями глави 83 Цивільного кодексу України. Обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення даного виду зобов`язань, є відсутність правової підстави для набуття або збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте чи збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи право чином.

З огляду на фактично встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.387 ЦК України через недоведеність факту безпідставного набуття та збереження відповідачем зазначеного позивачем майна ноутбуку ASUS vivobook (X512J), зарядного пристрою до ноутбука, комп`ютерної мишки, смартфону iPhone 8 MAX PLUS (IMEI НОМЕР_1 ).

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись Конституцією України, статтями 15, 177, 179, 312, 316, 317, 387 ЦК України, статтями 10, 12, 19, 76-81, 141, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна із незаконного володіння відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20 квітня 2023 року.

Суддя Т.В. Проць