ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м.Суми

Справа №577/3743/22

Номер провадження 22-ц/816/1036/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Філонової Ю. О.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2022 року в складі судді Буток Т.А., ухваленого в м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

17 жовтня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» (далі ТОВ «ФК ЄАПБ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 77008 грн, а саме: за кредитним договором № 3946240 від 04 квітня 2021 року в розмірі 32964 грн та за кредитним договором № 1915498 від 12 квітня 2021 року в розмірі 44044 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3946240. 30 листопада 2021 року ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги до боржників, у тому числі до відповідачки в сумі 32964 грн. Крім того, 12 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «ФК 1 БАНК») та ОСОБА_1 укладено договір позики № 1915498. 14 червня 2021 року ТОВ «ФК 1 БАНК» відступило ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги до боржників, у тому числі до відповідачки в сумі 44044 грн. Всупереч умовам кредитних договорів ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконала своїх зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2022 року, у якому ухвалою цього ж суду від 13 лютого 2023 року виправлено описку, позов ТОВ «ФК ЄАПБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 3946240 від 04 квітня 2021 року в розмірі 32964 грн, за кредитним договором № 1915498 від 12 квітня 2021 року в розмірі 44044 грн, а також 2481 грн судового збору, а загалом 79489 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд належним чином не повідомив про розгляд справи. Заявлена сума заборгованості не відповідає сумам, які вказані у кредитних угодах, які не містять електронних цифрових підписів. Оригінали кредитних договорів суду не надано, а розрахунки заборгованості не є доказом виникнення боргу. Крім того, позивачем не доведено видачу кредитних коштів відповідачці. Звертає увага на те, що сторонами не погоджено строк та розмір нарахування процентів за користування кредитними коштами, що договори та графіки погашення боргу містять строк тривалість 30 днів, тобто нарахування процентів продовжувалось після закінчення строку дії договорів. Також вважає недоведеним прийняття оферти щодо Умов та правил надання банківських послуг, тобто правової підстави продовжувати нараховувати проценти понад 30-денний строк дії договору. Вважає, що позивачем не доведено набуття права вимоги за договорами про відступлення права вимоги саме до відповідачки, оскільки матеріали справи містять лише витяги з договорів та реєстрів боржників. Заявницю не повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитними угодами, тобто має місце прострочення кредитора і заявлені у судовому порядку вимоги є передчасними.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК ЄАПБ» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними. Вказує, що кредитні угоди були підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, вказаного позичальницею при укладенні правочинів. Зазначає, що не є первісним кредитором, а тому не володіє оригіналами кредитних договорів. За запитом позивача від первісних кредиторів отримані розрахунки заборгованості, докази перерахування позичальниці кредитних коштів. До того, ж підтвердженням суми заборгованості по кредиту є кредитний договір і договір факторингу, які недійсними не визнавались, а також розрахунок заборгованості, здійснений первісними кредиторами перед відступленням права вимоги до боржниці. Відповідачка була ознайомлена та погодилась правилами надання, використання та повернення кредитних коштів, власного розрахунку боргу по процентах суду не надала. Позичальниця мала можливість сплатити борг первісним позикодавцям, чого також не зробила. Вважає, що договори факторингу укладені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому у позивача виникло право вимагати сплатити борг.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази для розгляду справи. Крім того, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитними договорами, тобто не є первісним кредитором і не володіє оригіналами кредитної угоди та договору позики.

Заявлене ТОВ «ФК ЄАПБ» клопотання про витребування доказів також задоволенню не підлягає, оскільки заявник в суді першої інстанції мав змогу реалізувати надані позивачу процесуальні права, проте відповідних клопотань не заявляв, а поважних причин неподання доказів місцевому суду чи об`єктивних причин неможливості їх витребувати самостійно під час розгляду справи в суді першої інстанції не вказав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 3946240 про надання споживчого кредиту, на підставі якого позичальниця отримала 10050 грн кредитних коштів на строк 30 днів, стандартною процентною ставкою 1,90% в день у межах строку кредиту та пролонгованого кредиту, зниженою процентною ставкою 0,95% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 693,50% річних, за зниженою ставкою 346,75% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 15778,50 грн, за зниженою 12914,25 грн. Умовами договору передбачена можливість пролонгації дії кредиту (а.с. 7-10).

Згідно з графіком платежів до вказаного договору позичальниця мала одноразовим платежем повернути 10050 грн кредиту та сплатити 2864,25 грн процентів до 04 травня 2021 року (а.с. 11).

У паспорті споживчого кредиту викладено інформацію про умови кредитування, загальні витрати за стандартною та зниженою процентними ставками, реальну річну процентну ставку, розмір штрафів, строк дії паспорту до 05 квітня 2021 року, тощо (а.с. 12-13).

Договір від 04 квітня 2021 року № 3946240, який містить особисті дані позичальниці, її номери мобільних телефонів, а також графік платежів та паспорт споживчого кредиту до нього підписано електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором М457064 04 квітня 202 року о 19 год. 44 хв.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 30112021, за умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до боржників, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі (а.с. 14-16).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3946240 в сумі 32964 грн, яка складається з 10050 грн кредиту та 22914 грн боргу по процентам за користування кредитом (а.с. 17).

З картки обліку договору № 3946240 від 04 квітня 2021 року вбачається, що за період з 04 квітня 2021 року станом на 29 листопада 2021 року борг по тілу кредиту становить 10050 грн, борг за зниженою процентною ставкою 2864,25 грн, борг за стандартною процентною ставкою 22914 грн (а.с. 19-24).

Згідно інформаційного листа № 005334644-1 від 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 3946240 від 04 квітня 2021 року, яка станом на 30 листопада 2021 року становить всього 32964 грн, та включення її персональних даних до бази персональних даних (а.с. 18).

12 квітня 2021 року між ТОВ «ФК 1 БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 1915498, за умовами якого позичальниця отримала 13000 грн позики на строк 30 днів, сплатою 1,99% процентної ставки в день, сплатою 0,59% за зниженою процентною ставкою, 2,71% за понадстрокове користування позикою, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 215,35% та орієнтовною загальною вартістю позики 15301 грн. За умовами договору останнім днем для повернення позики є 12 травня 2021 року. Договір містить рахунки для повернення боргу, умову щодо щоденного нарахування процентів, ознайомлення і згоду позичальниці з умовами договору, а також Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті позикодавця (а.с. 30).

Договір від 12 квітня 2021 року № 1915498, який містить особисті дані позичальниці, її номер мобільного телефону, підписано електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором HL29uodjbs.

Також матеріали справи містять Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК 1 БАНК», які затверджені протоколом № 14/08/20 від 14 серпня 2020 року, проте які не підписані ані фізичним, ані цифровим підписом ОСОБА_1 (а.с. 31-35).

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК 1 БАНК» та ТОВ «ФК ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, а 21 вересня 2021 року додаткову угоду № 5 до вказаного договору, за умовами якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до боржників коштів, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі (а.с. 36-37, 38, 39).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги за договором № 1915498 до ОСОБА_1 на загальну суму 44044 грн, яка складається з 13000 грн основного боргу і 31044 грн боргу по процентам (а.с. 40).

Згідно інформаційного листа № 005136320 від 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №1915498 від 12 квітня 2021 року, яка станом на 21 вересня 2021 року становить всього 44044 грн, та включення її персональних даних до бази персональних даних (а.с. 41).

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 1915498 від 12 квітня 2021 року за період з 21 вересня 2021 року станом на 31 липня 2022 року основний борг становить 13000 грн, а борг по процентам - 31044 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки добровільно борг не сплачується, то його слід стягнути примусово.

Зазначену обставину місцевий суд вважав достатньою для задоволення позовних вимог у повному обсязі, але мотивів задоволення позову судове рішення не містить.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відкривши провадження у даній справі та призначивши її розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 55), місцевий суд надіслав відповідачці копію ухвали та копію позовної заяви за адресою, вказаною позивачем.

Даних про вручення чи не вручення поштової кореспонденції відповідачці матеріали справи не містять.

У порядку ч. 6, ч. 7 ст. 187 ЦПК України суд першої інстанції зареєстроване місце проживання відповідачки не встановлював, тобто порушив вказану норму процесуального закону.

Крім того, суд першої інстанції не мав законних підстав здійснювати виклик відповідачки згідно вимог ч. 11 ст. 128 та ч. 10 ст. 187 ЦПК України (якщо зареєстроване місце проживання не встановлено) (а.с. 59), оскільки суд не виконав вимог ч. 6, ч. 7 ст. 187 ЦПК України, тобто не отримав інформацію, яка б не давала можливість встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи.

Таким чином, відповідачка не була належним чином повідомлена про заявлений до неї позов, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, тобто була позбавлена можливості подати заперечення проти розгляду справи у визначеному судом порядку, подати відзив на позов, докази, тощо.

Допущені місцевим судом порушення процесуального закону мали наслідком порушення права на доступ до правосуддя та порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, договір споживчого кредиту від 04 квітня 2021 року № 3946240, який містить особисті дані позичальниці, її номери мобільних телефонів, а також графік платежів та паспорт споживчого кредиту до нього підписано електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором М457064 04 квітня 202 року о 19 год. 44 хв.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Аналізуючи зміст кредитного договору від 04 квітня 2021 року № 3946240 та його складових (графік погашення боргу, паспорт споживчого кредиту), колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 22914 грн заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 30 листопада 2021 року, тобто на день відступлення первісним кредитором на користь позивача права вимоги до ОСОБА_1 , була нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного первісним кредитором та позичальницею за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора М457064 04 квітня 202 року о 19 год. 44 хв.

Відповідачкою не спростовано факт отримання кредитних коштів, існування основного боргу та боргу по процентам за користування кредитом станом на 30 листопада 2021 року.

Утворення боргу підтверджується картою обліку Договору № 3946240 від 04 квітня 2021 року, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідним договором факторингу та супутніми документами, які підтверджують відповідне право вимоги до боржниці.

Контррозрахунку суми заборгованості відповідачкою суду не надано, як і не спростовано кожну складову заборгованості.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів у існуванні 32964 грн заборгованості за договором споживчого кредитування № 3946240 від 04 квітня 2021 року (10050 грн основного боргу та 22914 грн боргу по процентах), а тому позов в частині стягнення вказаної суми боргу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Водночас, заявлені вимоги про стягнення з відповідачки 44044 грн за договором позики від 12 квітня 2021 року № 1915498 повністю задоволені бути не можуть з огляду на наступне.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 12 квітня 2021 року між ТОВ «ФК 1 БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір позики, за умовами якого позичальниця отримала 13000 грн позики на строк 30 днів, сплатою 1,99% процентної ставки в день. Умовами договору також визначена знижена процентна ставка, процентна ставка за понадстрокове користування позикою, орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість позики. При цьому, останнім днем для повернення позики є 12 травня 2021 року. Також у договорі зазначено, що позичальниця ознайомлена і погоджується з Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті позикодавця (а.с. 30).

Договір від 12 квітня 2021 року № 1915498, який містить особисті дані позичальниці, її номер мобільного телефону, підписано електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором HL29uodjbs.

Водночас, як зазначалось вище, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК 1 БАНК», які затверджені протоколом № 14/08/20 від 14 серпня 2020 року, не підписані ані фізичним, ані цифровим підписом ОСОБА_1 (а.с. 31-35).

Вказані обставини, які підтверджені належними доказами у справі, свідчать, що між сторонами дійсно виникли правовідносини позики, відповідачкою використано 13000 грн позики із зобов`язанням повернути цей борг у строк до 12 травня 2021 року, а також сплатити 1,99% за кожен день користування коштами. Всі ці умови містить договір позики.

Водночас, інші умови договору позики, які передбачені такою складовою договору як Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК 1 БАНК», які затверджені протоколом № 14/08/20 від 14 серпня 2020 року, до уваги братись не можуть, оскільки суду не доведено що саме ці складові договору 12 квітня 2021 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора з використанням номеру мобільного телефону, мобільного додатку тощо. У даному випадку мова йде про те, що на вказаній складовій кредитного договору, крім самого договору, відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідачки чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальниці із запропонованими у цих документах умовами кредитування, зокрема щодо пролонгації дії договору, порядку нарахування процентів за користування кредитом після 12 травня 2021року.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови кредитного договору решта складових кредитної угоди не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відтак, за відсутності в укладеному 12 квітня 2021 року кредитному договорі умов щодо пролонгації строку його дії законних підстав для нарахування процентів за користування кредитом з 13 травня 2021 року по 21 вересня 2021 року ТОВ «1 БАНК» не мав, а ТОВ «ФК ЄАПБ» не має право на стягнення суми процентів за вказаний період.

З розрахунку заборгованості по договору від 12 квітня 2021 року № 1915498 вбачається, що за період дії договору позики, тобто з 12 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року сума нарахованих та несплачених позичальницею процентів на суму основного боргу 13000 грн становить 2301 грн (76,70 грн * 30 днів).

Отже, за відсутності у первісного кредитора законних підстав для продовження нарахування процентів після 12 травня 2021 року позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики від 12 квітня 2021 року № 1915498 підлягають частковому задоволенню на суму 15301 грн (13000 грн основного боргу + 2301 грн боргу по процентах).

Відповідачка не спростувала обставини отримання кредитних коштів від первісного кредитора за договором від 12 квітня 2021 року № 1915498. До того ж, 12 квітня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» було здійснено переказ 13000 грн на картку № НОМЕР_1 , яка була вказана ОСОБА_1 при укладенні договору (а.с. 30).

Доводи апеляційної скарги, які стосуються укладених між позивачем та первісними кредиторами договорів факторингу, до уваги не беруться, оскільки не є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК ЄАПБ» на суму 48265 грн (32964 грн за кредитним договором від 04 квітня 2021 року № 3946240 + 15301 грн за договором позики від 12 квітня 2021 року № 1915498).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню (на 63%), тому за подання позову за рахунок відповідачки позивачу слід компенсувати 1563,03 грн (63% від 2481 грн) судового збору, а за подання апеляційної скарги відповідачці за рахунок позивача слід компенсувати 1376,95 грн (37% від 3721,50 грн) судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 77008 грн, яка складається з боргу за кредитним договором № 3946240 від 04 квітня 2021 року в розмірі 32964 грн та боргу за кредитним договором № 1915498 від 12 квітня 2021 року в розмірі 44044 грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» заборгованість в сумі 48265 грн, яка складається з боргу за кредитним договором № 3946240 від 04 квітня 2021 року в розмірі 32964 грн та боргу за кредитним договором № 1915498 від 12 квітня 2021 року в розмірі 15301 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» 1563 грн 03 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» на користь ОСОБА_1 1376 грн 95 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

Ю. О. Філонова