Справа № 619/4208/21
Провадження № 2/535/38/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шолудько А.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Мальцевої С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Ковтонюк Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі №619/4208/21

за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради;

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, треті особи Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради, Служба у справах дітей виконкому Щербанівської сільської ради,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відібрання неповнолітніх дітей та повернення дітей матері, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває справа №619/4208/21 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_5 , треті особи Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради, Служба у справах дітей виконкому Щербанівської сільської ради; та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відібрання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача ОСОБА_5 та повернення дітей матері ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради.

20 квітня 2023 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони виїзду з України дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_5 або з будь-якою іншою особою без нотаріально посвідченої згоди матері ОСОБА_4 .

Позивач зазначила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради 18 квітня 2023 року було вирішено визначити місце проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почергово з кожним з батьків по два місяці з кожним.

На обґрунтування необхідності забезпечення позову та захід забезпечення позову, який належить застосувати, позивач посилається на ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991, якою визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. Позивач вважає, що з урахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради від 18.04.2023 й задля запобігання вивозу дітей з України без її згоди, заявлений нею вид забезпечення позову є співмірним заходом забезпечення заявленого позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Представник позивача адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. підтримала клопотання позивача та пояснила, що у зв`язку з внесеними змінами до Правил перетинання державного кордону громадянами України, відповідач, з яким проживають у даний час діти сторін, може виїхати з ними за межі України без згоди на це позивача ОСОБА_4 .

Представник відповідача адвокат Тимошенко Д.В. заперечив проти задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, вважає його необґрунтованим, а обраний позивачем вид забезпечення позову неефективним.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей виконкому Щербанівської сільської ради Ковтонюк Ю.Ю. у вирішенні заявленого позивачем клопотання покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 159 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

За змістом ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 та неповнолітні діти сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають паспорти Громадян України для виїзду за кордон, копії яких додані відповідачем ОСОБА_5 як додатки до зустрічної позовної заяви. Паспорти громадян України для виїзду за кордон видані неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 16 червня 2022 року (том 2 а.с.54-57).

Під час судового засідання 30.03.2023 відповідач ОСОБА_5 висловив побоювання з приводу можливості позивача ОСОБА_4 виїхати за кордон разом з дітьми без його згоди. Однак позивач ОСОБА_8 зазначила, що саме відповідач ОСОБА_5 оформив дітям паспорти громадян України для виїзду за кордон.

Згідно з повідомленням Щербанівської сільської ради від 19.04.2023, на повторному засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що відбулося 18.04.2023, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було рекомендовано звернутися до суду з клопотанням щодо заборони виїзду дітей сторін за кордон без згоди другого із батьків (том 4 а.с.66).

Відповідно до абзацу 13 пункту 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №383 від 29.03.2022), виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. При цьому в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

Суд зазначає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованими, виходячи з принципів співмірності, розумності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, за наявності зв`язку між вказаним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що наявні підстави для забезпечення позову у спосіб, який просить позивач ОСОБА_4 , з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. Вжиття такого заходу забезпечення позову не призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а на підставі ст. 158 ЦПК України відповідач має право подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.11 ст.153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-150, 153, 259 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити виїзд з України дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_5 , або з будь-якою іншою особою без нотаріально посвідченої згоди матері ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканка АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали складений 21.04.2023.

Суддя А.В. Шолудько