Справа №718/209/23
Провадження №2/718/38/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
11.04.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого-судді Мінів О.І.
секретаря судових засідань Харабари А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №718/209/23 року за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), інтереси якого представляє адвоката Якубовська Галина Федорівна до Ставчанської сільської ради Чернівецького району (місцезнаходження: вул.Головна,52 с.Ставчани Чернівецький район Чернівецька область) про визнання дій незаконними та зобов`язати поновити нарахування середнього заробітку ,
ВСТАНОВИВ:
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
25.01.2023 Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якубовська Г.Ф. звернулася до суду з позовом до Ставчанської сільської ради Чернівецького району визнання дій незаконними та зобов`язати поновити нарахування середнього заробітку, в якому просила визнати протиправними дії Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та скасувати розпорядження сільського голови Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 19.07.2022 за №14- ОС «Про припинення збереження середнього заробітку ОСОБА_2 » припинено нарахування та виплата середнього заробітку ОСОБА_1 , в.о. директора комунального закладу «Ставчанська школа мистецтв», з 19.07.2022; зобов`язати поновити нарахування і виплатити з моменту припинення, як мобілізованому на особливий період педагогічному працівнику, виплату середньомісячної заробітної плати в.о. директору Ставчанської школи мистецтв та за сумісництвом викладу Ставчанської сільської ради ОСОБА_1 , крім того просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. та витрати понесені на правничу допомогу в сумі 21110 грн..
Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з трудових відносинах з відповідачем з 11 січня 2021 року на період оголошення та проведення конкурсу. Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 17.03.2022 №67 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , підстава Указ Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію». На підставі п.1 розпорядження сільського голови Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 17.07.2022 за №14-ОС, в.о. директора комунального закладу «Ставчанська школа мистецтв» ОСОБА_1 з 19 липня 2022 року припинено нарахування та виплату середнього заробітку у зв`язку із змінами, внесеними до ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України. Відповідно до п.2 цього ж розпорядження «про увільнення ОСОБА_3 від роботи у зв`язку із призовом на військову службу за призовом осіб з числа резервістів в особливий період» від 03.03.2022 №03-ОС слова «і середнього заробітку» виключити. 11.11.2022 року він звернувся до відповідача із відповідною заявою щодо поновлення виплати середньомісячного заробітку з моменту припинення, з продовження такої виплати в майбутньому у відповідності до норм чинного законодавства. Так, 25.11.2022 йому відмовлено Ставчанською сільською радою у поновленні виплат, керуючись Законом України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо стабілізаційних трудових відносин» від 01 липня 2022 року №2352 ІХ.
Зазначає, що відповідно до довідки про доходи 2022 року Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №9 від 13.01.2023 середня зарплата мобілізованого працівника за основним місцем роботи становить щомісячно 15169,77 грн. та довідки №10 від 12.01.2023 середня зарплата викладача школи мистецтв, за сумісництвом становить 5056,59 грн. Працював він до мобілізації на посаді директора школи мистецтв та за сумісництвом викладачем школи мистецтв та відповідно прийнятий на роботу у відповідності до ст.26 ЗУ «Про освіту» та являється педагогічним працівником.
З указаних підстав не погоджується із розпорядженням Ставчанської сільської ради, оскільки вважає, що наявний спір з виплати середньомісячного заробітку на час мобілізованого працівника повинен бути поновленим та підлягає виплаті, так як був призваний на військову службу під час мобілізації 03 березня 2022 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX. Отже, цей Закон не може мати зворотної дії, тобто поширювати свою дію на ті відносини, які виникли до набрання ним чинності. На підставі викладеного просив позов задовольнити.
08.02.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до Наказу Міністерства культури України №686 від 09.08.2018 року розділу 3 п.1 та п.2 «Положення про мистецьку школу», розпорядженням сільського голови №01-ОС від 06.01.2021 року з 11.01.2021 року на посаду в.о. директора комунального закладу «Ставчанська школа мистецтв» призначений ОСОБА_1 , на період оголошення та проведення конкурсу.
Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 (третій відділ) вих..13 від 03.03.2022, ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією. Ставчанською сільською радою видано розпорядження №03-ОС від 03.03.2022, про увільнення від роботи у зв`язку з призовом на військову службу ОСОБА_1 та згідно ст..119 КзпП України збережено за ним робоче місце, посада та середній заробіток.
У зв`язку із змінами, внесеними до частини третьої статті 119 КзпП України Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ, розпорядженням Ставчанської сільської ради Чернівецького району №14-ОС від 19.07.2022 року позивачу в.о. директора комунального закладу «Ставчанська школа мистецтв» ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , з 19.07.2022 року припинено нарахування і виплату середнього заробітку.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни та у частині третій статті 119: слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» прийнятий Верховною Радою України 01.07.2022, набрав чинності 19.07.2022, отже саме з 19.07.2022 частина 3 статті 119 КЗпП України діє в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Твердження позивача про те, що за працівниками, призваними на військову службу до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», слід зберігати середній заробіток та місце роботи є помилковими. Враховуючи, що прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2352 не визначено особливостей застосування норми частини 3 ст. 119 КЗпП, то з дня набрання чинності Закону за мобілізованими працівниками зберігатиметься лише робоче місце і посада. Оскільки закон не має зворотної дії в часі, обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку зберігається включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.
Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просили врахувати всі матеріали справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що згідно розпорядження Ставчанської сільської ради №01-ОС від 06.01.2021 року ОСОБА_1 призначений на посаду в.о. директора комунального закладу «Ставчанська школа мистецтв» з 11 січня 2021 року на період оголошення та проведення конкурсу (а.с.14)
У відповідності до розпорядження Ставчанської сільської ради №03-ОС від 03.03.2022, увільнено ОСОБА_1 , в.о. директора комунального закладу «Ставчанська школа мистецтв», від роботи з 03 березня 2022р. у зв`язку з призовом на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період зі збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби. (а.с.37)
Згідно довідки №61 військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2021 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на підставі указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію». (а.с.9)
Відповідно до розпорядження Ставчанської сільської ради №14-ОС від 19.07.2022, у зв`язку із змінами до частини третьої статті 119 КЗпП України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ, ОСОБА_1 , в.о. директору комунального закладу «Ставчанська школа мистецтв» з 19 липня 2022 року припинено нарахування та виплата середнього заробітку. В розпорядженні «Про увільнення ОСОБА_4 від роботи у зв`язку із призовом на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» від 03.03.2022 року №03-ОС слова «і середнього заробітку» виключити. (а.с.8)
ОСОБА_5 24.10.2022 та 11.11.2022 звертався до Ставчанської сільської ради із заявами про поновлення йому з моменту припинення, як мобілізованому на особливий період педагогічному працівнику виплату середньомісячної заробітної плати відповідно до норми закріпленої у ч.2 ст.57-1 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017р. №2145-VIII. (а.с.10-11)
Відповідно до листа Ставчанської сільської ради від 25.11.2022, ОСОБА_1 роз`яснено підстави припинення нарахування виплат середньомісячного заробітку з 19.07.2022 року (а.с.13)
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка суду.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Стаття 48 Конституції України передбачає, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (Закон № 2232- XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону №2232-ХІІ громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами 3, 4 статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".
Частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України (КЗпП) (у редакції, що діяла до 19.07.2022) передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову служб; військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни та у частині третій статті 119: слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» прийнятий Верховною Радою України 01.07.2022, набрав чинності 19.07.2022, отже з 19.07.2022 частина 3 статті 119 КЗпП України діє в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Твердження позивача, що за працівниками, призваними на військову службу до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», слід зберігати середній заробіток та місце роботи є помилковими.
У рішенні Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 р. № 4-зп Суд зазначає, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (абзаци перший-другий пункту 4 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки) від 05.04.2001 №3-рп/2001).
У абзацах четвертому, п`ятому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Перший сенат) у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 2, 3 розділу II«Прикінцеві положення». Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28 січня 2016 року № 955 зі змінами від 12 липня 2019 року № 5-р(І)/2019, Конституційний Суд України вважає, що за змістом частини першої статті 58 Конституції України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмупдсон проти Ісландії» від 12.10.2004.
У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 р. № 5-р/2018 зазначається, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав, свобод людини є їх обмеженням. Верховна Рада України повноважна ухвалювати закони, що встановлюють обмеження, відповідно до таких критеріїв: «обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права» (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2- рп/2016).
Разом із тим, слід зазначити, що Урядом прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 1 вказаної постанови передбачається установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Таким чином, законодавець компенсував скасування збереження середньомісячної заробітної плати одночасним збільшенням грошового забезпечення військовослужбовцям за місцем проходження служби.
Враховуючи, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №3252 не визначено особливостей застосування норм частини 3 ст. 119 КЗпП, то з дня набрання чинності Законом №3252 за працівниками, призваними (прийнятими) на військову службу до дня набрання чинності Законом №2352 слід зберігати лише місце роботи і посаду.
Відтак, із моменту набрання чинності Законом №2352 не вбачається правових підстав для продовження виплати роботодавцем середньої заробітної плати працівникам, які були призвані на військову службу до дня набрання чинності Законом.
Оскільки закон не має зворотної дії в часі, обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку зберігається включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом.
Відповідно до п.3 ч.1ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п.6 ст.81 ЦПК).
З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч.1 та 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Зазначений перелік судових витрат є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Питання вимушених витрат позивача на правову допомогу в сумі 21 110 грн., суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Якубовська Галина Федорівна до Ставчанської сільської ради Чернівецького району про визнання дій незаконними та зобов`язати поновити нарахування середнього заробітку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Ставчанська сільська рада Чернівецького району, місцезнаходження: вул.Головна,52 с.Ставчани Чернівецький район Чернівецька область.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.04.2023.

Суддя: О.І.Мінів