Справа № 545/72/23
Провадження № 2/529/234/23
10 квітня 2023 року Диканський районний суду Полтавської області в складі:
головуючої судді Петренко Л.Є.,
при секретарі Звягольській В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-
Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал», через засоби поштового зв`язку, звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №4687050, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, який створений в інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний через сайт останнього. Згідно вказаного договору ТОВ «МІЛОАН», як кредитодавець, надав відповідачеві кредит в сумі 5100 грн. строком 30 днів 25.09.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 1 912 грн. 50 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Станом на сьогоднішній день строк надання грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Разом з тим, 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 26.08.2021 № 4687050, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 сума заборгованості за яким станом на дату відступлення права вимоги складає 22 873 грн., з яких: 5 100 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 212 грн. 50 коп. заборгованість за відсотками та 561 грн. заборгованість з комісії.
Станом на 19.12.2022 загальний розмір заборгованості, яку просить представник стягнути з відповідача, становить 31 288 грн. 50 коп., з яких: 5 100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17 212 грн. 50 коп. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 8 415 грн. заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості.
Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.
10.02.2023 ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області цивільну справу передано за підсудністю до Диканського районного суду Полтавської області.
Справа надійшла до Диканського районного суду 14.02.2023.
20.03.2023 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та визначено правила її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представником позивача у прохальній частині позову вказано про розгляд справи у відсутність представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками до нього отримав 10.03.2023, а також завчасно останнім отримано повідомлення про розгляд справи, яке призначено на 10.04.2023, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду, а також з трекінгу Укрпошти. Однак у визначений відповідачеві строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав.
За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
З огляду на те що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
26.08.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 4687050, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 5 100 грн 00 коп. строком на 30 днів, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 25.09.2021.
У відповідності з п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 1 912 грн. 50 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені у пункті 2.2.3 цього договору.
Як вбачається з додатку № 1, який є графіком розрахунків, сторони домовилися, що дата повернення кредиту 25 вересня 2021 року, кредит 5 100 грн., проценти за користування кредитом 1 912 грн. 50 коп., комісія 516 грн., загальна вартість кредиту 7 573 грн. 50 коп.
Договір про споживчий кредит № 4687050, паспорт споживчого кредиту № 4687050, який є додатком № 2 до вказаного договору, анкета-заява на кредит № 4687050 від 26 серпня 2021 року містять інформацію про позичальника, в тому числі РНОКПП, дату народження, місце реєстрації та проживання, номер паспорту.
В анкеті-заяві також зафіксовано процес оформлення та розгляду заяви 4687050.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_1 пройшов реєстрацію в ІТС з метою отримання кредиту. Верифікація ОСОБА_1 в системі свідчить про те, що він ознайомився з Правилами та іншою наданою на сайті ТОВ «Мілоан» інформацією.
Про реєстрацію свідчить: надання відповідачем своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону, розмір доходів; підтвердження свого номера мобільного телефону шляхом введення смс-коду, який відправлений на нього; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із Законом України «Про захист персональних даних»; створення особистого кабінету; ознайомлення в особистому кабінеті з паспортом кредиту; подання в ІТС кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування).
Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони договору про споживчий кредит досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), тому в силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним.
Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти в розмірі 5 100 грн. відповідно до умов п. 1.2. кредитного договору на його картку MONOBANK.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
З відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитного договору № 4687050 вбачається нарахування комісії в розмірі 561 грн; процентів у розмірі 17 212 грн. за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом, що становить 63 грн. 75 коп. на день; процентів за стандартною процентною ставкою за користування кредитом, яка становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.5.2., 1.6, п.2.3.1.2 договору), що складає 255 грн. на день (а.с. 41-42).
Як вказує позивач, станом на 19 грудня 2022 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» за договором від 26 серпня 2021 року № 4687050 становила 31 288 грн. 50 коп., з яких: 5 100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17 212 грн. 50 коп. - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 8 415 заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, заборгованість з комісії 561 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 26 серпня 2021 року № 4687050, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 на суму 22 873 грн. 50 коп. (а.с. 26-39).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права.
Однак, що стосується вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по відсотках нарахованих з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку 19.12.2022, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, згідно з договором про споживчий кредит від 26.08.2021 № 4687050 кредит надається строком на 30 днів, дата повернення кредиту 25.09.2021. З умовами, передбаченими п. 2.3.1.2, загальний строк кредитування не може перевищувати 60 днів.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц (14-318цс18).
Отже, відсотки, нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» після закінчення строку кредитування є необгрунтованими, а тому вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 8 415 грн. заборгованості за процентами, нарахованими з моменту відступлення права вимоги, а саме з 15.12.2021, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що обов`язку з повернення коштів за кредитним договором від 26.08.2021 № 4687050, ОСОБА_1 не виконав, з останнього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 22 873 грн. 50 коп., яка складається з 5 100 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17 212 грн. 50 коп. заборгованості за процентами, 516 грн. заборгованості з комісії, яка утворилась на момент відступлення права вимоги.
Частиною 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. та сплачений судовий збір 2481 грн..
В той же час, вимога представника позивача про стягнення на користь ТОВ Вердикт Капітал" витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн, не відповідає критерію розумності, є не співвмірною з ціною позову, виконаним об`ємом роботи та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, адвокат участі в судових засіданнях не приймав, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2000 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат.
Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 873/212/21.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Вердикт Капітал» необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1757 грн. 29 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 144, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені позивачем судові витрати в загальній сумі 3 757 (три тисячі сімсот п`ятдесят сім) грн. 29 коп., які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1 757 грн. 29 коп. та витрат на правничу правову допомогу в сумі 2000 грн, а всього 3757 грн 29 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Л.Є. Петренко