Справа № 331/5341/21
Провадження № 2/331/70/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря - Приходько Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Запорізька політехніка», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Національного університету «Запорізька політехніка», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування уточненого позову зазначив, що 16.09.2019 р. між ОСОБА_1 та НУ «Запорізька політехніка» в особі ректора ОСОБА_2 було укладено контракт № 40/1, за яким позивач зайняв посаду доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» НУ «Запорізька політехніка». До укладення контракту ОСОБА_1 та ректором було обумовлено строк його дії у п`ять років: з 16.09.2019 р. по 31.08.2024 р. Так, 18.09.2019 р. передано позивачу один примірник контракту, підписаний ректором та не підписаний ним, в якому на першій сторінці кінцевий строк дії контракту змінено на інший «31.08.2021 р.». Позивач відмовився підписувати цей примірник контракту. 19.09.2019 р. позивач написав заяву на ім`я ректора, в якій довів до його відома про фальсифікацію контракту шляхом заміни першої сторінки задля зменшення строку його дії. Надалі ОСОБА_1 продовжував виконання своїх обов`язків доцента кафедри. У зв`язку зі звільненням ректора університету ОСОБА_2 , позивач написав 30.06.2021 р. скаргу на ім`я в.о. ректора університету ОСОБА_3 , в якій просив виправити сфальсифіковані документи, однак на скаргу відповіді не отримав. 16.08.2021 р. позивач повторно подав заяву, в якій просив продовжити трудовий договір з 01.09.2021 р. по 31.08.2024 р. Листом від 30.08.2021 р. позивачу повідомлено, що його заява не підлягає задоволенню. 31.08.2021 р. ОСОБА_1 звільнено з посади доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» університету у зв`язку з закінченням дії контракту, відповідний запис внесено до трудової книжки позивача. Позивач вважає наказ про звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки підстава для звільнення наказ про призначення № 457-К від 19.09.2016 р., при тому, що ОСОБА_1 призначений на посаду за іншим наказом № 457-К від 13.09.2019 р. Наказ про звільнення підписала особа, яка не мала повноважень підписувати накази по НУ «Запорізька політехніка». Крім того, у вересні 2019 р. позивач погодив з ректором строк дії строкового договору на 5 років та 16.09.2019 р. ОСОБА_1 був допущений до роботи доцента кафедри, контракт з НУ «Запорізька політехніка» на строк 2 роки не підписував. Станом на 31.08.2021 р. не закінчився строк дії укладеного 13.09.2019 р. строкового трудового договору. При поновленні позивача на посаді належить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 296-К від 18.08.2021 р. по НУ «Запорізька політехніка», підписаний в.о. ректора ОСОБА_2 , про звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри «Підприємство, торгівля та біржова діяльність» НУ «Запорізька політехніка» з 31.08.2021 р.; поновити ОСОБА_1 з дня звільнення з 31.08.2021 р. на посаді доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» НУ «Запорізька політехніка»; стягнути з НУ «Запорізька політехніка» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за проміжок часу з 31.08.2021 р. по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі, виходячи із заробітку 612,92 грн. за календарний день, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 25.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін.

12.01.2022 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що позивача було прийнято на посаду доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» з 02.09.2019 р. до оголошення результатів конкурсу згідно наказу від 29.08.2019 № 398-К. За результатами відкритого голосування членів кафедри було ухвалено затвердити звіт про навчально-методичну, виховну та науково-дослідницьку, організаційну та профорієнтаційну роботу позивача та рекомендувати його до участі в конкурсі на заміщення вакантної посади доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» за контрактом терміном на два роки. 05.09.2019 р. вченою радою фізико-технічного інституту НУ «Запорізька політехніка» було ухвалено рішення щодо обрання ОСОБА_1 на посаду доцента кафедри «Підприємтництво, торгівля та біржова діяльність» за контрактом строком на два роки. Відповідачем по відношенню до позивача не порушено законодавства та умов проведення конкурсу на заміщення науково-педагогічної посади доцента кафедри. Результати проведеного конкурсу позивачем не оскаржувалися. 13.09.2019 р. відповідачем видано наказ № 457-К, яким ОСОБА_1 призначено на посаду, як обраного за конкурсом з 16.09.2019 р. по 31.08.2021 р. за контрактом. З цим наказом позивач був ознайомлений, будь-які заперечення з боку позивача відсутні. 16.09.2019 р. між позивачем та НУ «Запорізька політехніка» в особі ректора ОСОБА_2 укладено контракт № 40/1 на термін з 16.09.2019 р. по 31.08.2021 р., який підписаний сторонами. Підстави для сумніву щодо дійсності зазначеного контракту у відповідача відсутні. Наказом відповідача від 18.08.2021 р. № 296-К, підписаним в.о. ректора ОСОБА_3 (у витягу з наказу № 296-К від 18.08.2021 р., наданого позивачу, допущено технічну помилку щодо прізвища підписанта наказу), ОСОБА_1 звільнено з посади доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» 31.08.2021 року у зв`язку із закінченням дії контракту, п. 2 ст. 36 КУпАП. Із зазначеним наказом позивач ознайомлений, Витяг з наказу та трудову книжку отримав у день звільнення. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, раніше надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, раніше надав суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно з наказом № 457-К Національного університету «Запорізька політехніка» від 13.09.2019 року ОСОБА_1 , доцента кафедри підприємництва, торгівлі та біржової діяльності, як обраного за конкурсом, призначено на посаду доцента цієї ж кафедри з 16.09.2019 р. по 31.08.2021 р. за контрактом.

16.09.2019 року між Національним університетом «Запорізька політехніка» в особі ректора ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 укладено контракт № 40/1 про призначення останнього на посаду доцента кафедри «Підприємництва, торгівлі та біржової діяльності» на термін з 16.09.2019 р. по 31.08.2021 р.

Пунктом 6.2.1 зазначено контракту сторони передбачили, що підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії (п. 2 ст. 36 КЗпП України).

Наказом № 296-К Національного університету «Запорізька політехніка» від 18.08.2021 року, підписаним в.о. ректора ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», звільнено 31.08.2021 р. у зв`язку із закінченням дії контракту, п. 2 ст. 36 КЗпП України. Підстава: наказ про призначення № 457-К від 13.09.2019 р.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з контракту № 40/1 від 16.09.2019 р. сторонами погоджено термін його дії, а саме з 16.09.2019 року по 31.08.2021 року, контракт припиняється після закінчення строку його дії.

Волевиявлення позивача на укладення строкового контракту підтверджується його особистим підписом на контракті, в якому зазначений строк його дії.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 11 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою закладу вищої освіти.

Згідно з Витягом з протоколу № 1 засідання кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» Національного університету «Запорізька політехніка» від 04.09.2019 року, ОСОБА_1 рекомендовано до участі у конкурсі на зміщення вакантної посади доцента кафедри ПТБД за контрактом терміном на 2 роки.

Крім того, сторонами до матеріалів справи було також додано Витяги із протоколу № 9 засідання Вченої ради фізико-технічного інституту Національного університету «Запорізька політехніка» від 05.09.2019 р., які різняться за своїм змістом, зокрема, в частині строку обрання ОСОБА_1 на посаду доцента кафедри « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому не можуть бути прийняті як належний та допустимий доказ, оскільки зміст даного протоколу на предмет відповідності дійсним обставинам перевірити не виявляється за можливе.

В попередніх судових засіданнях були також допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які зазначили, що були присутні на засіданні Вченої ради фізико-технічного інституту «Запорізька політехніка» 05.09.2019 року, голосування відбувалося по декільком питанням одночасно, однак щодо обрання ОСОБА_1 на посаду доцента кафедри свідки зазначили строк, як на два, так і на п`ять років.

За наслідком встановлених обставин, суд критично ставиться до показів свідків, оскільки ними надавались суперечливі покази у розрізі поставлених питань щодо визначення строку дії контакту, а тому суд вважає їх суб`єктивними, що підтримують позиції сторін.

Верховним Судом в постанові від 16 листопада 2020 року, справа № 753/5107/18, сформульовано правовий висновок, згідно якого припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив під час прийняття на роботу за таким трудовим договором. В той же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Звільнення у зв`язку із завершенням дії контракту, по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії.

Закінчення строку дії контракту і видання у зв`язку із цим наказу або розпорядження про звільнення не є іцініативою про розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи переукласти або продовжити трудовий контракт, тобто відсутність ініціативи встановити трудові відносини.

Отже, термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

Таким чином, укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-254цс17, від 03 листопада 2017 року в справі № 308/8168/15-ц, від 28.10.2020 у справі № 638/10716/19 (провадження № 61-7651ск20).

Укладений з позивачем 16.09.2019 року строковий трудовий контракт, був оформлений відповідно до положень чинного трудового законодавства. Отже, підписання ОСОБА_1 контракту вказують на добровільне волевиявлення позивача працювати на умовах і у період, що визначені у контракті.

Припинення трудового договору через закінчення строку не потребує заяви, чи якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору він виявив під час його укладення, а тому погодився на припинення такого договору в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

Отже, за відсутності укладення між сторонами до дня закінчення строку дії контракту від 16.09.2019 року угоди щодо продовження його дії на новий строк, роботодавець, на підставі умов контракту та у зв`язку з припиненням строку його дії правомірно припинив трудові правовідносини з позивачем на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 664/2284/16-ц, провадження № 61-3492св18.

Оскільки ОСОБА_1 беззаперечно знав про укладення з ним саме строкового трудового договору і погодився з його умовами, наказ № 296-К Національного університету «Запорізька політехніка» від 18.08.2021 р. про його звільнення у зв`язку з закінченням строку трудового договору є правомірним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог та поновленні позивача на посаді доцента кафедри «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» Національного університету «Запорізька політехніка».

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказу та поновлення на роботі, а тому також не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 21, 23, 24, 36 КЗпП України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного університету «Запорізька політехніка», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.07.2023 року.

Суддя: В.М. Світлицька