Справа № 309/5218/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 липня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Кондор Р.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 17 січня 2023 року у справі № 309/5218/22 (Головуючий: Савицький С.А.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що позивачка проживала в шлюбі з ОСОБА_1 з 26.07.2003 року, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 20.12.2016 року.

За час проживання у шлюбі у позивача з відповідачем народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Хустського районного суду від 15.01.2021 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повнолітнього віку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 сину ОСОБА_3 виповнилось 18 років і відповідно до рішення Хустського районного суду, відповідач припинив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У 2021 році ОСОБА_3 вступив на денну форму навчання фізичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» строком навчання до 2025 року, у зв`язку з чим між ОСОБА_2 та «Ужгородським національним університетом» а особі ректора ОСОБА_5 договору про навчання ОСОБА_3 за кошти фізичних осіб. Крім оплати за навчання, позивач несе витрати по оплаті гуртожитку, проїзду сина з м.Хуст до м.Ужгород, харчуванню, одежі, купівлі необхідної літератури та канцелярського приладдя.

Позивач зазначає, що відповідач є молодим за віком, приватний підприємець, має у власності майно, яке здає в оренду та отримує додатковий прибуток. У добровільному порядку відповідач надавати будь-які кошти на навчання сина не бажає.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі по 4500 грн., до закінчення ним навчання у ВНЗ, але не більше як до досягнення 23 річного віку.

Рішенням Хустського районного суду від 17 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі в розмірі по 3500 грн. щомісяця, починаючи 22.11.2022 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умов продовження навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 5300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення у зазначеній частині як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки квитанції або іншого платіжного документа, які б свідчили про сплату позивачем коштів на правничу допомогу суду не надано. При цьому, судом не взято до уваги подане відповідачем заперечення у відзиві та викладені в ньому обставини.

Рішення суду у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 який продовжує навчання у вищому навчальному закладі в розмірі по 3500 грн. сторонами не оскаржене та набрало законної сили у відповідності до ст. 273 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що у листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі по 4500 грн., до закінчення ним навчання у ВНЗ, але не більше як до досягнення 23 річного віку, а також стягнути судові витрати понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи.

У підтвердження понесених витрат у зв`язку з розглядом справи до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги підписаний адвокатом Перегінець О.

Також у матеріалах справи міститься квитанція прибуткового касового ордера № 4/ц/22 від 09.12.2022 року підписаний адвокатом Перегінець О. де вказана сума 5 300 грн. (а.с. 35).

17.01.2023 року адвокат Перегінець О.Г. подала заяву про розгляд справи без її участіта без участі позивача. До даної заяви долучено Довідку видану адвокатом Перегінець О.Г., про те, що вона діючи на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надає правничу допомогу ОСОБА_2 згідно договору про надання правової допомоги від 09.11.2022 року та ОСОБА_2 сплачено за фактично надані юридичні послуги кошти у розмірі 5 300 грн., а також додано розрахунок судових витрат.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

У свою чергу у матеріалах справи не міститься жодного документу який підтверджує повноваження адвоката Перегінець О. представляти інтереси ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги, ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю). Позовна заява підписана особисто позивачкою ОСОБА_2 .

У матеріалах справи містяться лише довідка про сплачту ОСОБА_2 за фактично надані юридичні послуги кошти у розмірі 5 300 грн. та розрахунок судових витрат. Доказу про фактичний перерахунок (сплату) коштів за надання послуг адвоката суду також не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 5300 грн., оскільки такі не є документально підтвердженими, як і не підтверджено повноваження адвоката Перегінець О. представляти в суді інтереси ОСОБА_2 ..

За таких обставин рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 5300 грн. підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у цій частині відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 17 січня 2023 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правову допомогу скасувати.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правову допомогу відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 липня 2023 року.

Головуючий

Судді: