У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

справа № 285/2254/23

провадження у справі № 2/0285/612/23

17 квітня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., розглянувши матеріали цивільної справи

за позовною заявою ОСОБА_1

до Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області

про зняття арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у квітні 2023 року звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт, як такий, що втратив своє призначення, на належну 1/2 частину його майна: житлового будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2670 га в с. Гірки Звягельського району.

Вимоги мотивує тим, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.10.2023 (далі за текстом Вирок) його було визнано винним та засуджено до арешту з конфіскацією половини особистого майна. Виконавчий лист в частині конфіскації майна перебував на виконанні у виконавчій службі, майно було виставлено на продаж, однак не реалізоване та 06.04.2018 виконавче провадження закінчено, а лист повернуто до суду. Наявність арешту державного виконавця позбавляє його можливості вільно та на власний розсуд розпоряджатись своєю власністю.

Розглянувши подану заяву, приходжу до наступного висновку.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В чинному законодавстві існує три механізми для накладення арешту на майно: арешт майна в рамках виконавчого провадження; арешт майна як забезпечення позову в цивільному чи господарському процесі та арешт або конфіскація майна в рамках кримінального провадження.

Відповідно до Вироку ОСОБА_1 , окрім інших осіб, був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і йому було призначено покарання у виді 6 місяців арешту з конфіскацією 1/2 частини особистого його майна. При цьому накладений арешт на майно ОСОБА_2 був залишений до вирішення питання про конфіскацію його майна.

Якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України та є ефективним. Разом з тим чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про звільнення майна з-під арешту.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України).

Резюмуючи викладене,підстав для відкриття провадження є неможливим, позаяк цей спір підлягає розгляду в порядку кримінального, а не цивільного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст.ст.186, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області про зняття арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя О. О. Літвин