№ 201/1916/23
провадження 2/201/1312/2023
УХВАЛА

21 квітня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду в м. Дніпрі клопотання представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про закриття провадження в справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» про визнання частково недійсним договору та стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16 лютого 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про визнання частково недійсним договору та стягнення судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Ухвалою суду вирішено питання про притягнення до участі в справі в якості співвідповідача ТОВ «Істейтглобал». Справа по суті не слухалася, виносилися ухвали, розглядаються клопотання, спір по суті не вирішено.

В судове засідання від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в справі через неможливість його розгляду в порядку цивільного судочинства (на його думку, наявна господарська підвідомчисть розгляду справи спір між юридичними особами) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З`ясувавши думку представників сторін, оцінивши надані докази і сформовані матеріали справи, суд вважає не можливим задоволення клопотання та закриття провадження в справі з заявлених в цьому клопотанні підстав, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом з`ясовано, що в цьому спорі позивачем є фізична особа, відповідачем юридична особа, предмет спору безпосередньо стосується прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд розглядає справи відповідно до заявлених вимог і лише в межах позову

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом з матеріалів справи з`ясовано, що між сторонами відсутні будь-які господарські відносини, позов заявлено фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності; в справі наявний спір щодо захисту порушених, не визнаних або оспорюваних прав чи свобод саме стосовно фізичної особи; оскаржуваною частиною оспорюваного договору зачіпаються права та охоронювані законом інтереси фізичної особи, що має безпосереднє відношення до предмету спору.

Крім того, місцевими судами (в тому числі і Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська) вже розглядалися подібні спори, по яким винесені рішення по суті. Ухвала про відкриття провадження в справі та призначення її до розгляду стороною заявника не оскаржена і набрала законної сили, що свідчить про безпідставність клопотання.

Таким чином, враховуючи перелічені обставини, суд вважає не можливим дану справу закрити провадження з рекомендацією вирішення спору в порядку господарського судочинства, оскільки позивачем вірно зроблено вибір пред`явлення позову згідно вимог ст. 27-31 ЦПК України, з урахуванням правил підсудності, справу прийнято до провадження без порушення правил підсудності. Цим не порушуються права та охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому позов по даній справі підлягає розгляду в межах заявленої підсудності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним закриття провадження в справі, залишення позову без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 рокуу справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не грунтується на законі, а тому в задоволенні клопотання про закриття провадження в справі з заявлених представником відповідача підстав слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 49, 182, 186, 200, 222, 255, 258-261, 274, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» про визнання частково недійсним договору та стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала набрала законної сили 21 квітня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -