Справа №538/418/23
Провадження по справі №2/538/157/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що згідно розписки від 17 січня 2020 року ОСОБА_2 позичила в ОСОБА_1 7 000.00 грн., які мала повернути до 01.01.2021 року, але в зазначений в борговій розписці строк ОСОБА_2 своє зобов"язання не виконала. Крім того, оскільки ОСОБА_2 не повернула заборгованість до 01.01.2021 року, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних за період з 01.01.2021 року по 21.02.2023 року відповідно до наданого розрахунку, а саме: інфляційні витрати в розмірі 2828,00 грн., 3% річних в розмірі 449,92 грн. Також позивач просить стягути понесені витрати зі сплати судового збору.

В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з"явилася з невідомих причин, була належним чином повідомлена про розгляд справи, заперечень не надала.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов"язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як встановлено судом, згідно розписки від 17 січня 2020 року ОСОБА_2 позичила в ОСОБА_1 7 000.00 грн., які мала повернути до 01.01.2021 року, але в зазначений в борговій розписці строк ОСОБА_2 своє зобов"язання не виконала. Крім того, оскільки ОСОБА_2 не повернула заборгованість до 01.01.2021 року, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних за період з 01.01.2021 року по 21.02.2023 року відповідно до наданого розрахунку, а саме: інфляційні витрати в розмірі 2828,00 грн., 3% річних в розмірі 449,92 грн.

Згідно поданого до позову розрахунку 3% річних та інфляційних : сума заборгованості складає 7 000 грн. , кількість днів прострочення складає : з 01.01.2021 року по 21.02.2023 року- 782 дні, сума санкції = 7 000 грн. х 3 х 782 : 365 : 100 , сума санкції = 449,92 грн.

Розрахунок збитків , завданих інфляцією з періодом прострочення з січня 2021 року по грудень 2022 року: ІІ с= (101,3:100) х (101,0 : 100) х (101,7:100)х (101,7:100) х (101,3:100)х (100,2:100)х (100,1 :100)х (99,8 :100)х (101,2:100) х 100,9:100) х (100,8:100) х (100,6:100) х (101,3:100) х (101,6:100) х (104,5:100) х (103,1:100) х (102,7:100) х (103,1:100) х (100,7:100) х (101,1:100) х (101,9:100) х (102,5:100) х (100,7:100)х (100,7:100) х (100,8:100)

ІІс= 1.013х1.01х14,017х1,007,х1,013х1,002х1,001х0.998х1,012х1,009х1,008х1006х1,013х1,046х1,045х1,031х1,027х1,031х1,007х1,011х1,019х1,025х1,007х1,007х1,008

Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає : 7000х1,404 = 9828,00 грн.

Інфляційні витрати - 9828 грн. - 7000 грн. = 2828 грн.

Ціна позову - 449,92 грн = 9828,00 грн = 10 277,92 грн.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) вказано, що "за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, односторонім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки".

Отже договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов"язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов"язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних витрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов"язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати , та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних витрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановити правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному , заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов"язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов"язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані , зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя,суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ст. 5 ЦПК України .

Виходячи із системного аналізу наведених положень, суд розглядає позови та ухвалює рішення з приводу порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача та чинним законодавством не передбачено ухвалення рішення суду про порушення на майбутнє прав позивача, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_2 не повернула заборгованості до 01.01.2021 року, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.01.2021 року по 21.02.2023 року відповідно до поданого розрахунку в таких розмірах: інфляційні втрати у розмірі 2828,00 грн., 3 % річних у розмірі 449,92 грн.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з вимог ч.1 та ч.3 ст.141 ЦПК України, та враховує наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Вказані судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та підтверджуються належним чином. Враховуючи вищевикладене, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 536, 530, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 263, 265, 354 ЦПК України, Конституції України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) заборгованість в сумі 7 000,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 2828,00 грн, 3% річних у розмірі 449,92 грн, а всього - 10 277,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області В.А. Бондарь