Справа № 523/6500/23
Провадження №4-с/523/49/23
У Х В А Л А

"19" квітня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Малиновський О.М. розглянувши матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії Другого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Баглай В.Ю., та серед інших скасувати постанову про накладання штрафу від 28.02.2023р. у ВП № 21312060.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023р., справу було розподіллено на головуючого, - суддю Малиновського О.М.

Суддя, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

За приписами ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, сторони виконавчого провадження (стягувач, боржник) мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК.

Звертаючись до суду заявник вказує на незаконність постанови державного виконавця про накладання на нього штрафу у межах виконавчого провадження № 21312060 на підставі виконавчого листа №2-528, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з наданої заявником постанови від 28.02.2023р., державний виконавець Баглай В.Ю. наклав на ОСОБА_1 штраф у розмірі 7200,20грн. посилаючись на заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 30000,86грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.14 ст. 71 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону N 1404-VIII постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Частиною 2 ст. 74 Закону N 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Відтак, розгляд скарги ОСОБА_1 в частині вимог про скасування постанови про накладання штрафу не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, ст. 186,447 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Другого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 в частині оскарження постанови про накладання штрафу від 28.02.2023р. у ВП №21312060.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду у вказаній частині вимог в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана суддею 19 квітня 2023р.

Суддя