Дата документу 14.04.2023
Справа № 334/2797/23
Провадження № 2/334/1499/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

14 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2023 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 291 226,42 гривень за послуги з постачання теплової енергії.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Крім того, нормою ч.1 ст.58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник: під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З системного аналізу ст.19,60 ЦПК України видно, що представником у суді у малозначних справах, враховуючи наведене, може бути не лише адвокат або законний представник.

Так, відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦК України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Також, слід звернути увагу на те, що форма довіреності визначається відповідно до ст.245 ЦК України.

Враховуючи вказане, у даній справі на підтвердження повноважень представника позивача надано довіреність за підписом в.о. генерального директора Концерну «МТМ», проте, не долучено ані витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ані інших можливих доказів (установчих документів) на підтвердження зайняття зазначеної посади й, відповідно, наявності права підпису у ОСОБА_2 на період посвідчення довіреності.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач посилається в позовній заяві на те, що з відповідачем укладений ТИПОВИЙ договір купівлі-продажу теплової енергії №71200091 (вказаний договір розміщено на сайті Концерну «МТМ»). Зазначив, що в період з листопада 2021 по січень 2023 ним здійснювалося постачання теплової енергії в нежитлове приміщення XVII-Б, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у власності ОСОБА_1 . Зазначив те, що на житловому будинку по АДРЕСА_1 встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії. Тобто, розрахунки за спожиту теплову енергію проводились на підставі показів вузла обліку, пропорційно теплового навантаження кожного із приміщення.

Позивачем не надано доказів поставки теплоносія за адресою: АДРЕСА_1 в нежитлове приміщення XVIII-Б, доказів, що система опалення об`єкта теплопостачання відповідача є відокремленою або не відокремлена від системи опалення житлового будинку АДРЕСА_1 , актів зняття показань приладу обліку за спірний період з листопада 2021 по січень 2023 включно. Також позивачем не надано документів на підтвердження фактичного відпуску відповідачу теплової енергії щомісяця за спірний період (актів надання послуг, інших первинних документів бухгалтерського обліку).

Позивач жодним чином не підтвердив розрахунок відпущеної теплової енергії, а саме не обґрунтував та документально не підтвердив порядок та методику нарахування споживачу вартості наданих послуг з теплопостачання за умови відсутності договору, не надав розрахунку кількості Гкал, які вказані в рахунках, та первинних доказів, якими така кількість підтверджується, та доказів, на підставі яких позивач визначив покази будинкових приладів обліку. Документально не довів присвоєння особового рахунку споживачу у разі відсутності договірних відносин.

Також до заяви не додані докази, які підтверджують факт укладення між сторонами договору про постачання теплової енергії, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

В обґрунтування розміру заявленої до стягнення суми заборгованості заявник посилається на умови укладеного між сторонами договору, згідно з яким нараховано вартість отриманих послуг, проте, до заяви такого договору, укладеного в письмовій формі, не додано.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості, яка заявлена до стягнення, вбачається, що заборгованість виникла за договором №71200091. Вказаний номер договору зазначений і в рахунках за надані послуги.

Разом з тим до заяви заявником долучено роздрукований типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії без номера від 01.11.2021 року, який сторонами не підписаний.

Крім того, з п. 2 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 року вбачається, що Договір набирає чинності через 30 днів з моменту його розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі», проте заявником не надані докази на підтвердження дати розміщення на сайті, і, як наслідок, дати набрання чинності, вказаним договором. При цьому, актів приймання-передачі наданих послуг, актів приєднання до мереж, актів зняття показань приладу обліку тощо, заявником не надано, що унеможливлює перевірку факту надання послуг заявником в заявленому розмірі.

За приписами п.1,6,7 глави 3 розділу I Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від18.06.2015№1000/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за №736/27181, право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі-печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. Право засвідчення документів та їх копій може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності. У посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій.

Встановлено, що долучені до позовної заяви розрахункові документи за договором №71200091 не засвідчені належним чином підписом посадової особи, повноваження якої не підтверджено, а також не скріплені печаткою установи. Мова йде про рахунки за надані послуги, копії яких засвідчені представником, проте, графа для підпису і прізвища особи, що склала оригінал рахунок-фактуру, залишена без заповнення.

З урахуванням заявленого позивачем клопотання про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, суддя звертає увагу позивача, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Зазначені недоліки позбавляють суддю можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, що позовна заява про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води подана без дотримання вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, вона підлягає залишенню без руху для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Коломаренко К. А.