Провадження № 22-ц/801/937/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О.С.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 рокуСправа № 127/28022/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/28022/21 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міськогосуду Вінницької області від 02 березня 2023 року,яке ухвалене суддею Вохміновою О.С. у Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 02 березня 2022 року,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25 квітня 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який рішенням суду від 08 жовтня 2013 року був розірваний.

Сторони є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 досягла повноліття, аліменти, що сплачував відповідач на її утримання до досягнення повноліття, сплачувати припинив.

ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу Вінницького педагогічного університету ім. Михайла Коцюбинського, навчається на денній формі на платній основі. Рік навчання в університеті коштує 20 000 грн.

Донька ОСОБА_6 потребує матеріальної підтримки від обох батьків, вона є студенткою денної форми навчання, тому самостійного заробітку не має. Всі витрати доньки оплачує лише позивач.

Відповідач має можливість матеріально утримувати доньку, оскільки не є інвалідом, працює перекладачем, надає послуги психолога, знімається в кіно на телеканалі «Україна» та телепередачах, за що отримує чималий гонорар, проводить заняття у власній театральній студії, допомагає при усиновленні громадянами Італії українських дітей. Він постійно відпочиває за кордоном на дорогих курортах, має у власності квартиру в престижному районі міста, яку він переобладнав під офіс, де він зі своєю дружиною та її дочкою надає індивідуальні та групові психологічні послуги (від 700 грн за годину), а також практикують курси для інших психологів. У цьому ж будинку у відповідача була й інша квартира, яку він, щоб показати свою неспроможність сплачувати аліменти, переоформив на дочку своєї дружини.

Також у 2021 року відповідач придбав новий будинок з басейном, дві земельні ділянки, новий автомобіль «Тоуоtа». З метою уникнення сплати аліментів все майно оформив на свою дружину та її доньку, а реальний дохід приховує.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 4 000 грн щомісяця.

Рішенням Вінницького міськогосуду Вінницької області від 02 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 20 жовтня 2021 року і до закінчення нею навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. В решті позову - відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня донька сторін у справі продовжує навчання, а відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки. Виходячи із принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд визнав доцільним стягнення аліментів із відповідача у розмірі 2000 грн щомісяця на період її навчання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження доказів у справі, неповним з`ясуванням обставин справи. Просив суд рішення Вінницького міськогосуду Вінницької області від 02 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вирішити питання щодо стягнення судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1998 року, який рішенням суду від 08 жовтня 2013 року був розірваний.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До досягнення дітьми повноліття ОСОБА_2 сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, а також пеню за прострочення сплати аліментів (т.1 а.с.124).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.85 - 87), за цією ж адресою зареєстрована ОСОБА_4 , про що остання зазначила в договорі про навчання.

Договір про навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського № 72/05 був укладений 06 серпня 2021 року із ОСОБА_9 , яка вказала місце проживання - АДРЕСА_1 (т.1 а.с.78 - 79). Навчання відбувається за денною формою, за освітньою програмою «Філологія. Германські мови та література», за спеціальністю «Філологія. Германські мови та література» (переклад включно) перша - англійська, за ступенем вищої освіти бакалавра. Освітня програма є акредитованою строком до 01 липня 2026 року. Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб.

Договір про порядок розрахунків між Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського за виконання договору про навчання № 72/05 від 06 серпня 2021 року укладений із ОСОБА_9 . Договором, зокрема, визначено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 80 000 грн. (2021 рік - 10 000 грн, 2022 рік - 20 000 грн, 2023 - 20 000 грн, 2024 - 20 000 грн, 2025 - 10 000 грн. Замовник вносить плату посеместрово, безготівково (т.1 а.с.76 - 77).

Згідно квитанції від 01 вересня 2021 року (т.1 а.с.16), ОСОБА_4 сплатила за навчання 10000 грн.

В даний час ОСОБА_4 навчається на другому курсі (т.2 а.с.43) факультету іноземних мов Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського за спеціальністю: «035.041 Філологія. Германські мови та література» (переклад включно) перша - англійська, за ступенем вищої освіти бакалавра (денна форма навчання) на комерційних засадах. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

ОСОБА_4 зареєстрована за однією адресою з матір`ю - ОСОБА_1 і перебуває на її утриманні. Відповідач визнав, що матеріальної допомоги дитині не надає.

Отже, судом встановлено, що повнолітня донька ОСОБА_6 продовжує навчання на денній формі, самостійного заробітку не має, проживає та знаходиться на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги від обох батьків.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття( незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. І ці, здавалось би, зрозумілі і прості речі закріплені на міжнародному рівні у Конвенції ООН про права дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги від обох батьків, суд першої інстанції вірно враховував стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_4 , стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2 , відсутність у нього на утриманні інших дітей, реальні можливості відповідача і потреби його повнолітньої доньки, яка здобуває освіту і у зв`язку з цим власного доходу не має.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що ОСОБА_4 , потребує матеріальної допомоги, яка на думку суду має бути в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісяця до закінчення нею навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Дана сума наближена до прожиткового мінімуму для однієї особи на місяць, є необхідною для забезпечення мінімальних потреб повнолітньої дитини.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, встановив баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та правом повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

Виходячи з аналізу практики висловленої Верховним Судом, ЄСПЛ судова колегія приходить висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги, а постановлене рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міськогосуду Вінницької області від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.