ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3278/22
Провадження № 2/210/219/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
19 квітня 2023 року
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Горбенко І. В. про відшкодування витрат на правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького Національного університету про поновлення на роботі,
Адвокатом Горбенко І. В. 18.04.2023 року заявлено до суду клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Криворізького Національного університету про поновлення на роботі.
В обґрунтування заяви зазначено, що 10 квітня 2023 року Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області частково задоволено позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу № 230 від 12.09.2022 року «Про відсторонення від виконання обов`язків на час проведення слідчих дій» у зв`язку виданням незаконного наказу, незаконного відсторонення працівника від роботи відповідачем - Криворізький Національний Університет, код НОМЕР_1 .
Справа розглянута в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Рішення від 10.04.2023 рок у справі надійшло на електронну пошту представника позивача 14 квітня 2023 року, (роздруківка з пошти як доказ отримання). Оскільки, в позовній заяві позивачем заявлена орієнтовна сума витрат на правничу допомогу, подаємо протягом 5 днів до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області окреме клопотання з підтверджуючими документами про витрати на правничу допомогу.
Позивач для подання позовної заяви у суді першої інстанції користувався послугами адвоката Горбенко Інни Василівни на підставі договору про надання правової допомоги № 1462 від 06.10.2022 року. Додатковою угодою № 1 від 06.10.2022 року визначено предмет договору та завданням № 1 від 06.10.2022 року для адвоката визначено орієнтовний перелік дій та витрат часу з їх вартісною оцінкою.
12 квітня 2023 року між Виконавцем (адвокатом) та Замовником (позивач) погоджено та підписано Акт № 2 від 12.04.2022 року, який включає фактично надані адвокатом послуги у справі № 210/3278/22.
Згідно із ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до п.3 ч. 1, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання.
Враховуючи відсутність необхідності виклику сторін та інших учасників справи у судове засідання, суд розглядає заяву без участі сторін та інших учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступних висновків.
10 квітня 2023 року судом у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького Національного університету про поновлення на роботі ухвалено рішення, згідно якого позовні вимоги вирішено задовольнити частково, вирішено визнати незаконним та скасувати наказ № 230 від 12.09.2022 року «Про відсторонення від виконання обов`язків на час проведення слідчих дій»; зобов`язати Криворізький Національний університет нарахувати виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи за період з 12.09.2022 року по 03.02.2023 рік.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд здійснював розгляд справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Так, на підтвердження фактично понесених витрат позивачем надано наступні докази:
-копія договору про надання правової допомоги від 12.04.2023 року № 1527;
-копія додаткової угоди № 1 від 06.10.2022 року;
-копія завдання № 1 від 06.10.2022 року;
-копія акту № 2 від 12.04.2023 р.;
-копія квитанції № 29 від 07.10.2022 р., копія квитанції №30 від 10.10.2022р.;
-копія свідоцтва № 4432.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи результат розгляду справи та з урахуванням критеріїв співмірності та розумності, адвокатських витрат, а також виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд,
Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Горбенко І. В. про відшкодування витрат на правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького Національного університету про поновлення на роботі задовольнити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя: В. Є. Сільченко