Справа №522/2407/23
Провадження№2/522/2963/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засіданні Кулябко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До суду 07.02.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за яким просила:

-стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з 01.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

-стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

--призначити додаткові витрати на лікування дитини у зв`язку із хворобою у розмірі десяти тисяч гривень на місяць.

В обґрунтування позову посилалась на те, що між нею та відповідачем 30.10.2012 року був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2051,свідоцтво серії НОМЕР_1 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 . 16.02.2023 року згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. 01.02.2020 року через ускладнення відносин із відповідачем позивачка разом із дочкою виїхала з країни і дотепер проживає з донькою за кордоном., позивачка зазначає, що відповідач умисно ухилявся від сплати аліментів в період з 01.02.2020 року і до теперішнього часу, ігнорував неодноразові прохання позивачки щодо матеріальної допомоги дитині, у зв`язку з лікування дитини, а тому вона змушена була звернутись до суду з відповідним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 08.02.2023 року.

До суду 01.03.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 30.11.2001 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначену відповідь суддя отримала 02.03.2023 року.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному порядку з викликом сторін, судове засідання було призначено на 10.04.2023 року.

До суду 10.04.2023 року від відповідача надійшов відзив, у якому зазначено, що позивачкою не наведено доказів того, що дитина після переїзду з України і по сьогоднішній день мешкає з нею чи саме зареєстрована з нею; відсутні будь-які докази вживання заходів щодо отримання аліментів за минулий час та не доведено які саме додаткові витрати необхідні та розмір понесених витрат та їх розрахунок на майбутнє. Крім того, він не заперечує своїх батьківських обов`язків, на даний час також бере участь у виховані та забезпеченні доньки, хоча позивачка безпідставно вказує на те, що з 2020 року він не бере участі в утриманні доньки, при цьому будь-яких доказів такої поведінки відповідача суду не надає.Згідно трудової книжки НОМЕР_2 заведеної 01.07.2006 року відповідач з 04.09.2009 року офіційно не працевлаштований, але наразі, відповідно до довідки № 24-1-1 від 19.04.2022 року виданої Головою Духовного Управління мусульман України-Верховним Муфтієм України шейхом ОСОБА_4 , відповідач є помічником Імама міста Одеси. В той же час він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, а тому просить позовні вимоги позивачки задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання призначене на 10.04.2023 року сторони не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідач у відзиві просив розглянути справу за відсутності відповідача, позов визнає у частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка про причини неявки суд не повідомила.

У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 17.04.2023 року.

Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №2051 та видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу НОМЕР_1 .

Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 16.02.2023 року (справа № 522/24406/21).

Від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 7201 (а.с. 12).

У зв`язку з тим, що 01.02.2020 року через ускладнення відносин із відповідачем позивачка разом із дочкою виїхала з країни і дотепер проживає з донькою за кордоном, позивачка зазначає, що відповідач умисно ухилявся від сплати аліментів в період з 01.02.2020 року і до теперішнього часу, ігнорував неодноразові прохання позивачки щодо матеріальної допомоги дитині, у зв`язку з лікування дитини, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з 01.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначити додаткові витрати на лікування дитини у зв`язку із хворобою у розмірі десяти тисяч гривень на місяць.

Між тим, відповідачем надано суду відзив, в якому зазначено, що дійсно 01.02.2020 року позивачка разом із дочкою виїхала з країни і дотепер проживає з донькою за кордоном, проте, він сумлінно виконує та продовжує виконувати свою батьківські обов`язки батька щодо утримання доньки, також ним було надано суду один із чеків щодо сплати аліментів на утримання дитини від 27.08.2021 року у розмірі 600 доларів США.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. проте, сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних для нього процесуальних наслідків.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вбачає, що сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Крім того, суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відомостей щодо перебування у відповідача інших осіб на утриманні суду не надано. Доказів того що відповідач офіційно працевлаштований суду не надано.

Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Згідно ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Суд вважає визначений у позовній вимозі розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні доказів щодо обґрунтованості вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини у зв`язку із хворобою у розмірі десяти тисяч гривень на місяць.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Між тим судом встановлено, що відповідач, згідно трудової книжки НОМЕР_2 заведеної 01.07.2006 року, з 04.09.2009 року офіційно не працевлаштований, але наразі, відповідно до довідки № 24-1-1 від 19.04.2022 року виданої Головою Духовного Управління мусульман України-Верховним Муфтієм України шейхом Ахмед Тамім, відповідач є помічником Імама міста Одеси.

Суд вважає, що дійсно у зв`язку з тим, що дитина проживає окремо від батька та враховуючи його вік,а тому дитина потребує певного матеріального утримання та турботи як від батька так і від матері. При цьому суд враховує, що відповідач визнає частково позов, а тому позов підлягає задоволенню у частині стягнення аліментів з часу подачі позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

За розглядом справи не знайшли свого підтвердження ті обставини, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

Отже, за викладених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з 01.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з дня подачі позову, а саме з 07.02.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Позивачка є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортом № НОМЕР_4 , виданого ФМС 74012 04.07.2017 року. (а.с. 15).

Згідно ч. 2 ст. 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» п. 1 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150, 182, 184, 185, 191, 192 СК України, ст.ст.1, 2, 5, 10-13, 43, 49, 76-80, 81, 89, 141, 210, 223, 247, 258, 263-265, 268, 273, 354, 430, 496 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки Російської Федерації ( АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 07.02.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України

Повний текст рішення суду складено 17.04.2023 року.

Суддя Домусчі Л. В.