У Х В А Л А

03 липня 2023 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шумської Т.С.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

Заявник звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки "ВАЗ", модель 21099, держаний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , 1995 року випуску, номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 , належний ОСОБА_2 ..

Сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно положень п.27 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Положеннями п.6 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому, відповідно до вимог законодавства, це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявник стверджує, що її батько - ОСОБА_2 є власником автомобіль марки "ВАЗ", модель 21099, держаний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , 1995 року випуску, номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 .

Заявник вказує на те, що вищевказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, оскільки був придбаний у шлюбі з матір`ю заявника - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте батько - ОСОБА_2 не дає згоди на включення автомобіля у склад спадщини, чим, на думку заявника, порушує її право на спадкування як спадкоємця першої черги. ОСОБА_2 має можливість розпорядитися таким майном(продати для отримання прибутку) з метою унеможливлення виконання рішення суду у справі про визнання майна спадковим, поділ спадщини та стягнення компенсації.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, заявником не наведено належного обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали б підтвердити, що ОСОБА_2 вживаються заходи, спрямовані на відчуження рухомого майна, крім того, в матеріалах справи та до заяви про забезпечення позову не додано документи, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на вказаний автомобіль.

За таких обставин, суд не має можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, зазначене у заяві про забезпечення позову, суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання її протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя :