КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1252/21
Провадження № 2/488/242/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.03.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Маснюк М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2021 р. позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гоцуляк Ю.С. звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій просив суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 05.11.2012 року у справі № 1414/5027/2012, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дитиною. Також позивач просив зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу від 08.10.2019 року по справі № 488/3845/19, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дитиною.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 19.11.2012 року Корабельним районним судом міста Миколаєва було видано виконавчий лист № 1414/5027/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (Відповідач 1) аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини щомісячно на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.11.2012 року у вказаній справі.

Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні в Корабельному районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, виконавче провадження: 37137025.

Крім того, 08.10.2019 року Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий судовий наказ по справі № 488/3845/19 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 (Відповідач 2) на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.09.2019 року і до повноліття дитини.

Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні в Корабельному районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, виконавче провадження: 60355650.

Таким чином на даний час позивач сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 1/2 частки його доходу.

Повідомив, що матеріальне становище позивача наразі змінилось, а загальний розмір аліментів є занадто високим через наступне.

31.05.2018 року батькові позивача був встановлений діагноз - рак 4 стадії. З 08.02.2019 по 22.02.2019 року батько позивача знаходився в стаціонарному лікуванні з діагнозом: гострий інфаркт міокарда.

Позивач зазначив, що у період 2018-2019 його батько знаходився на лікуванні, був оперований та потребував відповідно постійної матеріальної допомоги, яку позивач йому надавав, що негативно вплинуло на матеріальне становище останнього. ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько помер, у з`язку з чим позивачем були понесені витрати на поховання батька.

Також вказав, що хворіє і мати позивача - ОСОБА_6 . У липні 2019 вона була оперована в ургентному порядку.

Зазначив, що захворювання матері прогресує, вона потребує матеріальної допомоги та догляду, адже грошові виплати, які вона отримує, не дозволяють їй в повному обсязі проводити лікування.

Увесь цей час позивач опікувався питаннями придбання ліків, забезпечення харчування, догляду за хворими батьками, похованням батька.

Позивач також зазначив, що ним були понесені наступні додаткові витрати у вказаний період часу.

Так, в червні 2019 року у виконавчому провадженні 37137025 Корабельним відділом державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області за рахунок позивача було стягнуто виконавчий збір у розмірі 3 394,15 грн.

Також за невиконання рішення суду у вказаному виконавчому провадженні на позивача був накладений штраф у розмірі 6 788,30 грн.

Значні затрати, які понесла родина у зв`язку із лікуванням хворого батька, витрати на поховання батька, витрати на лікування матері, витрати на сплату виконавчого збору та штрафу призвели до неможливості своєчасної сплати комунальних платежів та накопиченню заборгованості по сплаті таких комунальних платежів.

Окрім цього позивач зазначив, що на підставі рішення суду від 07.09.2020 року з нього було стягнуто заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 11 905,55 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн. на користь ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ». На виконання вказаного рішення державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 63961989.

28.12.2020 року постановою виконавця у вказаному виконавчому провадженні звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 13554,86 грн.

Посилаючись на сукупність вказаних вище обставин, позивач зазначив, що викладе впливає на майновий стан позивача, його можливість утримувати одночасно і себе, і дітей, і хвору матір. Повідомив, що він працює в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді водій-інкасатор-охоронець, аліменти на дітей сплачує, надає допомогу дітям.

Також зазначив, що наразі він перебуває в цивільному шлюбі та проживає з новою дружиною та її дитиною від першого шлюбу зазначивши, що нова сім`я також потребує належного утримання.

Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.04.2021 р. відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Одночасно в ухвалі відповідачу роз`яснення, що він має право подати до суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач 1 ОСОБА_2 вимоги позивача не визнала, вважала їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просила залишити без змін рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання їхньої спільної дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача.

У своєму відзиві зазначила, що на підтвердження своїх доводів щодо лікування батьків, витрат на поховання та догляд за матір`ю, позивач не надав ніяких чеків, на підтвердження того, що витрати були саме з боку позивача.

Повідомила, що у період, коли хворів батько позивача, останній сплачував аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, через що на нього і був некладений штраф.

Зазначила, що також як і позивач по справі має обов`язки щодо сплати комунальних платежів та допомоги батькам похилого віку.

Вказала, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який самотужки їй важко буде забезпечити. Наявність заборгованості у позивача за комунальні послуги не може впливати на зменшення розміру аліментів, які мають стягуватися на дитину.

Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, просила суд залишити рішення суду по справі № 1414/5027/2012 про стягнення з позивача аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) позивача, без змін.

Відповідач 2 ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву не надала.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Гоцуляк Ю.С. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали та просили його задовольнити

Відповідач 1- ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила.

Відповідач 2 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься її заява від 07.10.2021 р. про розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_3 , позов про зменшення розміру аліментів підтримала, позовні вимоги визнала в повному обсязі, заперечень проти їх задоволення не мала.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі, ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 10.05.2012, актовий запис № 277.

Позивач ОСОБА_1 також є батьком неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії судового наказу по справі № 488/3845/19 (провадження № 2-н/488/245/19) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 1414/5027/2012 від 05.11.2012 р. з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача, ОСОБА_2 , стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2012 року і до повноліття дитини.

Крім того, на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 488/3845/21 від 08.10.2019 р. з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.09.2019 року і до повноліття дитини.

Вказані рішення суду перебувають на примусовому виконанні в Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3ст.181 СК України).

Частиною 1ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що підставами для задоволення позову про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на кожну дитину, на 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття є зміна його матеріального стану через те, що розмір аліментів на дітей складає 50% від його заробітку та окрім цього хворіє його мати, що також потребує додаткових матеріальних витрат.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, про обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

На підставі положень ст. 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Доказами для підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитини можуть бути довідки про доходи батька, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, щодо підтвердження зміни матеріального становища, тобто його погіршення.

В обґрунтування своїх доводів, позивач надав суду медичні документи щодо стану здоров`я своєї матері, ОСОБА_6 , 1959 року народження, а також батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . З матеріалів справи також вбачається, що матір позивача, ОСОБА_6 , перебуває на обліку в Інгульському об`єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва в Миколаївській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника. Крім того, згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 448166 від 14.12.2021 р., останній встановлена третя група інвалідності безстроково. У графі Висновок про умови та характер праці вказано довідки зазначено, що ОСОБА_6 є пенсіонером за віком, трудової спрямованості не має.

Що стосується матеріального стану самого позивача та стану його здоров`я, судом встановлено, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 з 19.02.2019 р. працює в Акціонерному товаристві Комерційний банк ПриватБанк на посаді Інкасатор-водій-охоронець. Вказане підтверджується наданою суду копією трудової книжки на ім`я позивача ОСОБА_1 .

Позивач має стабільний дохід у виді заробітної плати, з якої стягуються аліменти на утримання дітей згідно з рішенням суду по справі № 1414/5027/2012 від 05.11.2012 р. та судового наказу № 488/3845/21 від 08.10.2019 р. Дані обставини підтверджуються Довідкою АТ КБ ПриватБанк про заробітну плату і про доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 р., а також Довідкою про заробітну плату і про доходи з 01.02.2021 по 31.08.2021.

Як вбачається з Довідки АТ КБ ПриватБанк про заробітну плату і про доходи ОСОБА_1 за період з 01.02.2021 по 31.08.2021, починаючи з квітня 2021 року окрім стягнення аліментів на утримання дітей та обов`язкових податків і зборів, інших утримань позивач не має.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах ОСОБА_1 , складеного старшим державним виконавцем Гуменною Л.Г. у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу № 2-н/488/245/19 на користь ОСОБА_3 , за період з січня 2020 р. по жовтень 2021 р. нараховано аліментів на загальну суму 90 364,84 грн, добровільно сплачено 86 127,03 грн.; переплата станом на 01.10.2021 р. - 19 134,25 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , складений головним державним виконавцем Корнієнко В.А. у виконавчому провадженні з виконання рішення суду по справі № 1414/5027/2012, з червня 2019 р. по вересень 2021 р. нараховано аліментів на загальну суму 111 064,29 грн, сплачено позивачем 111 064,29 грн.; заборгованість з 14.09.2012 р. по 01.10.2021 р. - 0,00 грн.

Документів, які свідчать про стан здоров`я позивача та/або його зміни, матеріали справи не містять і позивачем у позовній заяві заявлені не були.

Суд також зазначає, що батьки (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Таким чином, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме, ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Посилаючись на зміну у матеріальному стані через хвороби матері позивача, останнім не надані докази, які б свідчили про витрачені останнім кошти на придбання ліків, продуктів харчування тощо, доказів про те, що мати позивача перебуває на його постійному утриманні, або над нею встановлено опіку, позивачем також не надано.

Щодо посилань позивача на наявність заборгованості за комунальні послуги та утримання такого боргу з його заробітної плати на підставі рішення суду та відповідної постанови державного виконавця, суд зазначає, що з наданої довідки про заробітну плату і про доходи ОСОБА_1 за період з 01.02.2021 по 31.08.2021 вбачається, що починаючи з квітня 2021 року інших утримань, окрім аліментів на дітей та обов`язкових податків і зборів, позивач не має.

Беручи до уваги позиції відповідачів щодо позовних вимог позивача, а саме те, що відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти зменшення розміру аліментів на утримання дитини, а відповідач ОСОБА_3 визнала позов в цій частині, суд вважає за необхідне зазначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами по справі, повно та всебічно дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, враховуючи заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини, а також керуючись положеннями Конвенції про права дитини щодо якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що позивачем не надані докази, що його матеріальний стан змінився (погіршився), що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання кожного з дітей у розмірі по 1/4 частині від його заробітку (доходу), до повноліття дітей.

Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, зважаючи на стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_1 , розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дітей, їх рівню життя, погіршать їх матеріальне становище, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись та ст.ст. 181, 182, 183, 184, 192 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76-84, 206, 263- 265, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Я.А. Чернявська