Провадження №2/389/189/23
Ухвала

іменем України

20 квітня 2023 року м.Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Савельєва Оксана Валентинівна, розглянувши заяву про самовідвід судді в цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Вишні Ганни Вікторівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023, цивільна справа за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Вишні Ганни Вікторівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, розподілена до провадження судді Савельєвої О.В.

Суддею Савельєвою О.В. з метою недопущення сумнівів у її неупередженості та об`єктивності заявлений самовідвід у даній справі, який мотивований тим, що у неї склалося неприязне ставлення до позивача ОСОБА_1 , внаслідок його дій, спрямованих на втручання в особисте життя.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності.

У Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина (ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п.1 ст.6).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі. Вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Європейський суд з прав людини, зокрема у своїх рішеннях «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.1996, «П`єрсак проти Бельгії», наголошує на тому, що у кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Така ж сама позиція ЄСПЛ викладена у рішенні «Білуха проти України» від 09.11.2006, згідно з якою, суддя з метою забезпечення неупередженого вирішення спору зобов`язаний взяти самовідвід.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, з метою уникнення можливих сумнівів в учасників судового процесу та у стороннього спостерігача про неупередженість судді Савельєвої О.В., недопущення в подальшому невірного сприйняття учасниками справи рішення суду, суддя вважає задовольнити самовідвід за даною справою внаслідок існування обставин, що виключають участь судді в даному цивільному провадженні.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 259-261 ЦПК України, суддя,

постановив:

Заяву про самовідвід головуючого судді Савельєвої Оксани Валентинівни, задовольнити.

Відвести суддю Савельєву Оксану Валентинівну від розгляду цивільної справи за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Вишні Ганни Вікторівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Цивільну справу №397/1169/23 (провадження №2/389/189/23) передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва