Номер провадження: 22-ц/813/2141/23
Справа № 520/1202/14-ц
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця у справі № 520/1201/14,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу м.Одеси Носенко С.Б., Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», фізична особа підприємець ОСОБА_2 , у якій просив суд:

1.Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Одеси Носенко Сергія Борисовича в рамках виконавчого провадження №64592785 в частині проведення оцінки арештованого майна: земельної ділянки площею 0,148 Га (кадастровий номер: :02:002:0154) наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житлового будинку загальною площею 51,7 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 .

2.Визнати недійсною оцінку нерухомого майна складену 02.09.2021 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 станом на 18.08.2021 року в рамках виконавчого провадження №64592785 в формі письмового звіту про незалежну оцінку земельної ділянки площею 0,148 Га (кадастровий номер::02:002:0154) наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житлового будинку загальною площею 51,7 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Одеси Носенко С.Б. задовольнити та стягнути з приватного виконавця на його користь судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду в розмірі 454,00 грн.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 20.04.2023 року сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не в повній мірі відповідає, з огляду на таке.

Так, відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд виходив з того, що вимога скаржника про визнання недійсним звіту про оцінку є неналежним способом захисту та взагалі не може бути розглянута у порядку жодного судочинства. Суд, також дійшов висновку, що заявник не довів належними і допустимими доказами факту заниження вартості об`єкта оцінки, а також не довів підстав, які відповідно до Національного стандарту № 1 підтверджують необ`єктивність та неякісність (недостовірність) оцінки, проведеної у звіті про незалежну оцінку вартості майна, враховуючи його можливості, які передбачені законодавством, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, про необґрунтованість скарги.

Проте, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинами справи, з огляду на наступне.

Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2019 року №520/1202/14 стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (правонаступник за рішенням суду №520/1202/14-ц - ТОВ "Консалт Солюшенс" () заборгованість за кредитним договором №15/КВ-07 від 17 травня 2007 року станом на 22.08.2014 року в сумі 991387,04 грн, яка складається із: суми заборгованості за кредитом у сумі 49873,23 дол. США, що за курсом НБУ становить 666577,36 грн., суми заборгованості за відсотками у сумі 22968,81 дол. США, що за курсом НБУ становить 306988,11 гривень, суми заборгованості за комісією у сумі 17821,57 грн.

Рішення набрало законної сили видано виконавчий лист.

Судом також встановлено, що приватним виконавцем Носенко С.Б.. за заявою стягувача, було відкрито виконавче провадження №64592785 по примусовому виконанню виконавчого листа №520/1202/14.

Оскільки станом на 18.08.2021р. сторонами письмово не повідомлено щодо досягнення згоди щодо вартості майна, виконавцем у відповідності до вимог статті 20 Закону для проведення оцінки майна, залучено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, шляхом винесення постанов про призначення суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

В межах відкритого у відповідності до статей 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) 19.02.2021 року виконавчого провадження ВП№ 64592785, приватним виконавцем вжиті заходи примусового характеру направлені на виявлення та арешт майна боржника.

Так 19.02.2021 року приватним виконавцем у відповідності до вимог статті 56 Закону було винесено постанову про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, шляхом накладення арешту, а саме іпотечне майно, житловий будинок площею 51,7 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,148 га, КН :02:002:0154, за адресою: АДРЕСА_1 та кошти на рахунках боржника у банківських установах. З арештованого рахунку було списано всього 11,00 грн.

Приватним виконавцем винесено постанови про опис та арешт майна боржника, а саме: а житлового будинку площею 51,7 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,148 га, КН :02:002:0154, за адресою: АДРЕСА_1 . 23.06.2021 за вихідними номерами 974 та 976 копії відповідних постанов, направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією зокрема боржнику за адресою реєстрації ( АДРЕСА_2 ) та адресою місцезнаходження нерухомого майна ( АДРЕСА_1 ).

В якості суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання залучено СПД ОСОБА_2 , який має сертифікат №362/19 виданий 10.05.2016 Фондом державного майна України та дійсний до 10.05.2022 року та який підготував звіт на підставі договору №6 укладеного 04.01.2021 між ним та приватним виконавцем Носенко С.Б.

15.09.2021 отримано звіт про незалежну оцінку житлового будинку площею 51,7 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,148 га, КН :02:002:0154, за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 57 Закону приватним виконавцем на адреси сторін надіслано копію звіту оцінювача.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що 21.09.2021 року рекомендованим листом №581 отримав від приватного виконавця виконавчого округу м.Одеси Носенко С.Б. повідомлення про вартість нерухомого майна від 15.09.2021 року разом з оцінкою в формі письмового звіту про незалежну оцінку за підписом оцінювача, проте з його висновками не згодний (а.с. 3).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога скаржника про визнання недійсним звіту про оцінку є неналежним способом захисту та взагалі не може бути розглянута у порядку жодного судочинства.

Так, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 12.06.2019 року по справі №308/12150/16-ц , визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця ( незалежно від того, яка конкретно особа-сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності-здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила ВПВС у постанові від 20.03.2019 року у справі № 821/197/18/4440/16.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що у разі заперечення однієї із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Зокрема, Пунктом 62 Національного стандарту №1 передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Рецензування здійснюється відповідно до вимог «Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв» затвердженого наказом Фонду державного майна України №1585/1 від 31 жовтня 2011 року.

Згідно з п. 4.1 даного Положення відповідно до положень статті 4 Закону рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (ч. 5, 6 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, жодних заперечень стосовно результатів звіту незалежної оцінки майна, ОСОБА_1 до приватного виконавця не подавав та не заявляв вимог щодо рецензування звіту про оцінку арештованого нерухомого майна.

Разом з тим, 04.10.2021 року звернувся до суду із відповідною скаргою на дії приватного виконавця, посилаючись при цьому, на порушення приватним виконавцем встановлених та закріплених вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявник не довів належними і допустимими доказами факту заниження вартості об`єкта оцінки, а також не довів підстав, які відповідно до Національного стандарту №1 підтверджують необ`єктивність та неякісність (недостовірність) оцінки, проведеної у звіті про незалежну оцінку вартості майна, враховуючи його можливості, які передбачені законодавством.

Таким чином, встановивши відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги, проте щляхом помилкового обгрунтування.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали суду, а тому вона підлягає зміні, з викладенням мотивувальної частини судового рішення в редакції цієї постанови.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року змінити, шляхом викладення мотивувальної її частини в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.04.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова