Провадження № 2/357/372/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 квітня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Орєхова О. І. ,
за участі секретаря Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що громадянка ОСОБА_3 , 03 січня 2022 року о 04 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області Білоцерківського району в селі Матюші по вулиці Я. Мудрого, 12 не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху (перешкоди), не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу для безпечного об`їзду перешкоди та допустила зіткнення з перешкодою (металеві ворота, паркан, прибудова та дерева), в результаті чого завдано матеріальні збитки та транспортний засіб отримав механічні пошкодження, внаслідок порушення вимог пунктів 2.36, 12.1, 12.3 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. За даним фактом відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 232830 від 03.01.2022 р. за ст. 124 КУпАП. Крім того, 03.01.2022 р. о 04 год. 30 хв. водій , керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області Білоцерківського району в с. Матюші, по вул. Я. Мудрого, 12, здійснила наїзд на перешкоду, після чого, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п. 2.10 а ПДР України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. За даним фактом відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №232831 від 03.01.2022 р. за ст. 122-4 КУпАП. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, під час зіткнення водія ОСОБА_2 з перешкодою, йому було завдано матеріальних збитків, а саме: пошкоджено металеві ворота, паркан, прибудову та дерева. Сукупність допущених водієм ОСОБА_2 порушень вимог п.п. 2.36, 12.1, 12.3, 2.10а Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками (пошкодженням майна). 09.02.2022 року відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень. Постанова суду набрала законної сили 19.02.2022 року. Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому діянні визнала повністю. Проте, під час розгляду адміністративної справи в суді, ОСОБА_2 , категорично відмовилася відшкодувати йому завдані матеріальні збитки в добровільному порядку, у зв`язку з чим він вимушений звертатись до суду з даною позовною заявою. Внаслідок неправомірних дій відповідачки, що полягали у завданні йому матеріальних збитків, а саме: пошкоджено металеві ворота, паркан, прибудова та дерева, йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 36 376,02 гривень та моральну шкоду, яку я оцінює у 10 000,00 гривень. Тому, просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 36 376,02 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень та судові витрати ( а. с. 1-5 ).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2022 року (а. с. 57 ), головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи.
02 січня 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 62 ).
02 лютого 2023 року за вх. № 4657 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 63 ).
Згідно отриманої відповіді відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 13.04.2021 року.
Тому, позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, що територіально віднесено до юрисдикції Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача.
Ухвалою судді від 03 лютого 2023 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі та постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 28 лютого 2023 року ( а. с. 64-65 ).
За клопотанням представника відповідача ( а. с. 71, 72-73 ), розгляд справи було відкладено на 29.03.2023 року ( а. с. 86 ).
Вказаний відзив з боку відповідача було подано суду з порушенням вимог ст. 178 ЦПК України, тобто з пропуском п`ятнадцяти днів з дня з вручення ухвали про відкриття провадження у справі, оскільки ухвалу про відкриття провадження відповідач отримала особисто 17.02.2023 року ( а. с. 70 ), а з відзивом представник відповідача завернувся до суду лише 29.03.2023 року, при цьому, клопотання про поновлення строку для подання відзиву, на надано.
Тому, відзив поданий відповідачем в порушення вищевказаних вимог, судом не приймається до уваги, оскільки право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.
29 березня 2023 року розгляд справи було відкладено на 19.04.2023 року ( а. с. 96-99 ).
В судовому засіданні 29.03.2023 року позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив вимоги його позову задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання 19.04.2023 року позивач не з`явився, надав до суду заяву, яка отримана судом 19.04.2023 року, в якій просив справу розглядати у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.
З вказаного поштового повідомлення вбачається, що ОСОБА_2 отримала судову повістку особисто 11.04.2023 року про слухання справи, яке відбудеться в білоцерківському міськрайонному суді 19.04.2023 року о 14 годині 45 хвилин.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.
В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».
Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісно користування учасниками судового процесу процесуальними правами.
Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача в строки визначені судом.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.
19 квітня 2023 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення позивача, надані в судовому засіданні 29.03.2023 року, приходить до наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , 03 січня 2022 року о 04 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області Білоцерківського району в селі Матюші по вулиці Я. Мудрого, 12 не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху (перешкоди), не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу для безпечного об`їзду перешкоди та допустила зіткнення з перешкодою (металеві ворота, паркан, прибудова та дерева), в результаті чого завдано матеріальні збитки та транспортний засіб отримав механічні пошкодження, внаслідок порушення вимог пунктів 2.36, 12.1, 12.3 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. За даним фактом відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №232830 від 03.01.2022 р. за ст. 124 КУпАП.
Крім того, 03.01.2022 р. о 04 год. 30 хв. водій , керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області Білоцерківського району в с. Матюші, по вул. Я. Мудрого, 12, здійснила наїзд на перешкоду, після чого, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п. 2.10 а ПДР України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. За даним фактом відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №232831 від 03.01.2022 р. за ст. 122-4 КУпАП.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, під час зіткнення водія ОСОБА_2 з перешкодою, пошкоджено металеві ворота, паркан, прибудову та дерева.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2022 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень.
Постанова суду набрала законної сили 19.02.2022 року.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому діянні визнала повністю.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦП України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, під час зіткнення водія ОСОБА_2 з перешкодою, було завдано матеріальних збитків, а саме: пошкоджено металеві ворота, паркан, прибудова та дерева, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2021 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2021 року, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Актом № 32667 від 22.02.2022 року під час огляду та обстеження встановлено наступні пошкодження: споруда жомова яма розбита; газова труба деформована; чотири секції паркану деформовані, зміщені, розбиті; ворота залізні з металопрофелю 2 секції деформовані, зміщені; поштова скринька металева розбита, деформована; три плодоносні вишні деформовані, зламані, побиті ( вік дерев орієнтовно складає 20 років ).

Відповідно до звіту № 32667 від 26.10.2022 року, який складено суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість матеріального збиту, завданого власнику оселі за адресою: АДРЕСА_2 , становить 36 376,02 гривень ( з урахуванням зносу ).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що відповідач повинна сплатити йому завдану матеріальну шкоду, а також моральну шкоду.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого,: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Тобто, за змістом ч. 1 ст. 1166, ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Згідно з ч. 2, ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовуються на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовуються винною особою.

За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 36 376,02 гривень, розмір якої підтверджується доданим Звітом № 32667 від 26.10.2022 року.

При цьому, відповідач не спростував заявлений позивачем розмір майнової шкоди та не довів, що шкода йому була завдана в іншому розмірі, що було його процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права ( ст. 102 ЦПК України ).

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Так, вищевказаний висновок експерта, який був долучений до позовної заяви з боку позивача, оцінювачем розраховано вартість матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість ( ПДВ ) та з урахуванням зносу.

Суд зазначає, що питання вирахування розміру ПДВ із суми страхового відшкодування неодноразово висвітлювалось у висновках Верховного Суду.

Так, такі правові висновку були викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17, в постанові від 28.02.2018року у справі № 757/22706/15-ц, в постанові від 19.09.2018 року у справі № 523/5890/15-ц.

Встановлено, що на сьогодні, відповідач не вчинила будь-яких дій по відшкодуванню завданої шкоди позивачу, вищезазначені пошкодження, не відновлені.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальні збитки, завдані відповідачем, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 36 376,02 гривень, враховуючи висновок експерта з урахуванням ПДВ та зносу.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною четвертою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до п. 7 Постанови Пл. ВС України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.95 р., заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно із п. 5 цієї ж постанови Пленуму ВС, згідно із загальними підставами цивільно - правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та винуватість останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у якій грошовій сумі чи у якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також - інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., позивач зазначав те, що він простий сільський робітник, який все життя важко працює по господарству та на городі аби прожити та прогодувати свою родину. Все своє життя мав в господарстві худобу та домашню птицю і для нього, відсутність зберігання корму для худоби через пошкоджене приміщення через ДТП, як і те, що через відсутність паркану (через ДТП) домашня птиця розбігається та стає жертвою бездомних тварин - дійсно є великою проблемою, через яку він не може спати вночі та кожного дня переживає та бідкається де йому брати кошти на відновлення майна. У зв`язку відсутністю зберігання корму для худоби він змушений був продати корову, адже він не має можливості в подальшому її утримувати. Все це в сукупності негативно впливає на його емоційний стан, адже до пошкодження майна він такого клопоту не мав. Щодо поламаних дерев, які були особливо важливою згадкою про його покійну дружину, оскільки саме вона їх посадила, що додає йому додаткового особистого душевного болю. Навіть якби ці дерева посадила і не його дружина (що не є так), сам факт знищення молодих плодоносних сортових дерев вже є шкодою, і не лише матеріальною, а й моральною, адже втрата майбутнього врожаю пригнічує та засмучує, що в сукупності з іншими обставинами також впливає на його душевний та емоційний стан. Його дуже засмутив факт недобросовісності відповідача, оскільки розуміючи, що своїми діями відповідач завдала йому матеріальних збитків, вона не лише зникла з місця ДТП, а й надалі свідомо не бажає відшкодовувати шкоду, таким чином бажаючи уникнути відповідальності. Розуміння факту безкарності та безвідповідальності його дуже пригнічує.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру душевних страждань позивача, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості, тривалість таких страждань, вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1000 грн.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

При зверненні до суду з боку позивача було понесено судові витрати в розмірі 992,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 26.12.2022 року ( а. с. 6 ).

Тому, у відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати у вищевказаному розмірі.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 386, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 102, 110, 128, 133, 141, 178, 187, 258, 259, 263-265, 273, 274, 280-289 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 36 376,02 гривень, моральну шкоду у розмірі 1000 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 гривень, загалом 38 368,42 гривень ( тридцять вісім тисяч триста шістдесят вісім гривень сорок дві копійки ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Позивач: ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Білоцерківським РВ ГУМВС України в Київській області 06.02.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса проживання: АДРЕСА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Повний текст заочного судового рішення виготовлено 19 квітня 2023 року.

Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов