Провадження № 2/161/510/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

06 квітня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Крупінської С.С.,

секретаря Лесько Б.Я..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВС Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги позову з урахуванням уточнень мотивовано тим, що на підставі укладеного 04 березня 2008 року договору про іпотечний кредит № VOY0GI ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 335000 грн. зі сплатою 15 % річних та кінцевим терміном повернення до 05.03.2018 року. 01 липня 2008 року вказаний кредитний договір, за заявою ОСОБА_1 , переведено з валюти «гривня» у валюту «долар США» і розмір кредиту після проведеної конвертації склав 70935,77 доларів США зі сплатою 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов зазначеного договору відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 22 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 87083,52 долара США, яка складається із: заборгованості за кредитним договором у сумі 55754,41 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 14635,21 долара США, заборгованості з комісії за користування кредитом 2927,93 доларів США, пені 9597,95 долара США, що еквівалентно 7 594 грн 44 коп., штрафу відповідно до договору у сумі 22.24 долара США (фіксована частина та 4145,78 доларів США (процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про іпотечний кредит у сумі 87083,52 доларів США та судові витрати по справі.

Позивач і відповідач в судове засідання не з`явились, а тому розгляд справи проведено у їх відсутність.

Суд ухвалює рішення при повторному заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи судом встановлено, що 05 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір про іпотечний кредит № VOY0GI, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 335000 грн. зі сплатою 15 % річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 05.03.2018 року (а.с. 27 - 31). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 22 зв.).

01 липня 2008 року ОСОБА_1 подала заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням змінити валюту кредиту за договором про іпотечний кредит від 05 березня 2008 року, перевівши залишок заборгованості в розмірі 330094,83 грн. у валюту «долари США» за курсом на дату укладення додаткової угоди за договором (а. с. 32).

01 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду, відповідно до якої договір про іпотечний кредит № VOY0GI від 05.03.2008 року викладено в новій редакції (а. с. 33-35).

Відповідно до пункту 1.1. додаткової угоди банк зобов`язувався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений у п. 8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором зазначені у розділі 8 договору.

За пунктами 2.1.1., 2.1.2. додаткової угоди банк зобов`язувався надати кредит шляхом й у межах, зазначених у п. 8.1 договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених пунктом 2.2.7. договору.

З метою надання й обслуговування кредиту банк зобов`язувався відкрити рахунок, зазначений у пункті 8.2. договору, та здійснювати ведення кредитного досьє за кредитом.

Відповідно до пункту 8.1. додаткової угоди зазначено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 06 серпня 2008 року по 05 березня 2018 року включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 70935,77 доларів США на поліпшення якості окремої квартири, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом . Станом на 06 серпня 2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит № VOY0GI від 05.03.2008 року складає 329141,95 грн., що еквівалентно 70935,77 доларів США (т. 1 а.с. 34 зв).

Однак, у порушення умов зазначеного договору відповідач узятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 22 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 87083,52 долара США, яка складається із: заборгованості за кредитним договором у сумі 55754,41 долара США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 14635,21 долара США, заборгованості з комісії за користування кредитом 2927,93 долара США, пеня 9597,95 долара США, штраф відповідно до договору у сумі 22.24 долара США (фіксована частина) та 4145,78 долара США (процентна складова).

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен довести свої заперечення за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57 - 59 цього ж кодексу, що розмір заборгованості у сумі 87083,52 доларів США та проведений Банком розрахунок заборгованості не вірні.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 626 - 631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд визнає неналежне виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1054 ЦК України.

Отже, розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 55754,41 доларів США та відсотками за користування кредитом в розмірі 14635,21 доларів США, викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії за користування кредитом, оскільки як основним договором так і додатковою угодою не передбачено можливості стягнення такої комісії. Так у п. п. 1.1. кредитного договору, п. 8.1. додаткової угоди визначено винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00%.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним.

За змістом позовної заяви та умов кредитного договору вбачається, що нарахована банком комісія є фактично комісійною винагородою за надання фінансового інструменту згідно з п. п. 1.1., 8.1 кредитного договору

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, одночасне стягнення штрафу і пені є застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому з урахуванням вимог закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути штрафи, натомість відмовити у стягненні пені у розмірі 9597,95 доларів США.

Як вбачається з п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № VOY0GI від 05.03.2008 року в розмірі 74 557 доларів США 63 центів, що згідно курсу НБУ станом на 06.04.2023 року становить 2 726 572 грн. (два мільйона сімсот двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні) 53 коп. та відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені останнім і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 3 654 грн. (а.с. 3).

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.124 Конституції України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № VOY0GI від 05.03.2008 року в розмірі 74 557 (сімдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) доларів США 63 центів, що згідно курсу НБУ станом на 06.04.2023 року становить 2 726 572 грн. (два мільйона сімсот двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні) 53 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.04.2023 року .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська