справа № 489/1075/22
провадження №2-др/489/4/23
УХВАЛА

20 квітня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Ткаченко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 19500,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

28.03.2023 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Білого І.С., звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з Державного бюджету України на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн..

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.03.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та призначено її до розгляду.

У судове засідання, призначене на 10.04.2023, сторони не з`явились, що не перешкоджає вирішенню питання щодо ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача та задовольнити заявлені вимоги.

Відповідачі своїх представників у судове засідання не направили, причини їх неявки не повідомили.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Згідно частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами першою, другою статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду:

- копію Договору про надання правової допомоги №24/09/21-1 від 24.09.2021, укладеного між адвокатом Білим І.С. та Нагибою І.В.;

- копію Договору про надання правової допомоги № б/н від 17.01.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп» та ОСОБА_1 ;

- копію прибуткового касового ордеру №54 від 24.09.2021 про сплату ОСОБА_1 8000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги №24/09/21-1 від 24.09.2021;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК №001104, виданого на ім`я ОСОБА_2 ;

- копію ордера про надання правової допомоги серії ВЕ №1057936 від 17.02.2022;

- детальний опис робіт від 26.03.2023 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 17.01.2021.

Згідно змісту, наданого представником позивача, детального опису робіт до Договору про надання правової допомоги № б/н від 17.01.2021 старшим партнером Адвокатського об`єднання «Астрея груп» Білим І.С. виконана наступна робота: 23.09.2021-24.12.2021 захист під час розгляду справи №489/6364/21, відносно позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 130 КУпАП (кількість годин 11,5; сума до сплати 8000,00 грн.), та 21.02.2022 підготовка та подання позовної заяви про відшкодування шкоди (кількість годин 5; сума до сплати 3000,00 грн.).

Із проаналізованих судом документів вбачається, що правова допомога, яка надавалась позивачу адвокатом Білим І.С., надавалась в тому числі по справі №489/6364/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 130 КУпАП на підставі Договору про надання правової допомоги №24/09/21-1 від 24.09.2021, датою її надання є 23.09.2021-24.12.2021.

За правилами цивільного судочинства можуть стягуватися судові витрати, які сторона понесла у зв`язку з розглядом її цивільної справи (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц).

Понесені позивачем витрати у розмірі 8000,00 грн. не відносяться до судових витрат з розгляду цієї цивільної справи, оскільки були понесені під час розгляду справи №489/6364/21, тому такі витрати не можуть бути стягнуті в порядку статті 137 ЦПК України.

В свою чергу, зважаючи на відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі наданих послуг та платіжних документів про оплату послуг з надання правничої допомоги по цивільній справі №489/1075/22, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення витрат на правничу допомогу немає, оскільки вказані витрати не є доведеними, а тому не можуть бути стягнуті на користь позивача.

Відповідно до частини п`ятої статті 270 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі.

Керуючись статтею 270, статтями 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст додаткового рішення складено 20.04.2023.

Суддя І.В.Коваленко