Провадження № 2/727/212/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12 квітня 2023 року місто Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді М.Є.Бойко,

за участю секретаря судового засідання - Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом адвоката Андроник Віти Андріївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року адвокат Андроник В.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради, в якому просить визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.08.2021 року; від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_2 , який проживає разом із позивачкою, проте останній час відповідач виявляє бажання щодо спільного проживання із сином, а тому вона змушена звернутись із даним позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 06.12.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.01.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду.

У судові засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце їх проведення повідомлені належним чином. Адвокат позивачки ОСОБА_4 12.04.2023 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі та просила повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач ОСОБА_2 також письмово просив суд розглядати справу в його відсутність, проти визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не заперечував, відзиву на позов не подав. Третя особа просила суд розглядати справу без участі її представника та при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини.

За таких обставин та на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі рішення , виходячи з наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (актовий запис № 1744). Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 12.08.2011 року, актовий запис № 1744).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.08.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили.

Також судом встановлено, що сторони проживають окремо та малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., проживає фактично разом з позивачкою, при цьому відповідач проти цього не заперечує.

У договірному порядку сторони добровільно не вирішили питання щодо місця проживання дитини, батьками якої вони є.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У даній справі малолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом комісії ЦНАП № 224 ві 04.08.2022 року від 13.09.2022 року та Актом перевірки житлових умов від 14.11.2022 року. З матеріалів справи також вбачається, що у ОСОБА_1 наявне облаштоване житлове приміщення для дитини, саме остання займається вихованням сина, працевлаштована, має задовільний стан здоров`я, постійний дохід, забезпечує дитину всім необхідним для нормального та фізичного розвитку, характеризується позитивно.

Відповідно до характеристики виданої директором школи та класним керівником, ОСОБА_3 навчається у 6 класі ліцею 9 м.Чернівці, його мати приділяє належну увагу вихованню сина, батько у школі не був.

Згідно з висновком Служби у справах дітей Чернівецької міської ради № 01/02-24/749 від 30.03.2023 року доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини сторін разом з позивачкою, при цьому також встановлено, що фактично ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , стан приміщень задовільний, для дитини створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку, мати належним чином виконує свої батьківські обов`язки, син виявляє прихильне ставлення до обох батьків, проте у складних ситуаціях схильний опиратися на підтримку та допомогу мами і виявляє бажання жити разом із нею. Батько ОСОБА_2 у цій квартирі (за місцем реєстраціїЇ) не проживає.

Крім того, у зазначеному висновку встановлено за доцільне визначити місце поживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ..

Отже, позивач, як мати, здатна забезпечити дитині належні умови для зростання, виховання та утримання.

Таким чином, у контексті першочергового врахування інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також беручи до уваги вік дитини, яка потребує уваги та піклування матері і може бути розлучена з нею лише у виключних випадках, яких у даній справі не встановлено, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову та вважає, що місце проживання ОСОБА_3 слід визначити саме з матір`ю.

Виходячи з зазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивачка таких позовних вимог не заявила, як вбачається з її письмової заяви, наявної в матеріалах справи, про їх зменшення .

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 280-282, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Андроник Віти Андріївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради: м.Чернівці, Центральна площа,9.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2023 року.

СУДДЯ М.Є.Бойко