Провадження № 2/761/5086/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

представника позивача: Вишневої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в заочному порядку в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 03.06.2021 р. позивач став власником квартири АДРЕСА_1 в результаті проведених електронних торгів з реалізації майна в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 3126256,55 грн.

Відповідач ОСОБА_1 був попереднім власником квартири, а відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є членами сім`ї колишнього власника.

Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , вони не є членами сім`ї позивача, не пов`язані спільним побутом.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, про що свідчать матеріали справи. Відповідач ОСОБА_1 в черговий раз подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що сторона відповідача в черговий раз подала клопотання про відкладення розгляду справи, враховуючи наявність у вказаного учасника представника, причини неявки якого суду не відомі, а надані відповідачем докази не свідчать про неможливість прибуття в судове засідання (з огляду на те, що клопотання про відкладення подано особисто відповідачем через канцелярію суду), з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції сторона відповідача також не зверталась, беручи до уваги те, що справа перебуває в провадженні судді Осаулова А.А. з 27.10.2022 р., суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою судді від 18.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін призначено судове засідання.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» стало власником квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , на підставі акту про проведенні електронні торги, що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з електронних торгів від 03.06.2021 р. Право власності за позивачем на вказане майно зареєстровано 03.06.2021 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 17.02.2011 р., відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 08.10.2009 р., відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 10.11.2011 р. Зазначене підтверджується довідками Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА, відповіддю ШРДА від 18.012023 р.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України).

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

З моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування квартирою, яка нерозривно пов`язана з власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сім`ї попереднього власника, оскільки воно є похідним.

Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім`ї. Право члена сім`ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім`ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою.

При цьому, в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Оскільки, позивач, як новий власник, який придбав спірну квартиру в установленому законом порядку на прилюдних торгах (правомірність проведення яких не оспорюється), не може користуватися своєю власністю, чим порушується право позивача, як нового законного власника спірної квартири, яке підлягає захисту .

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є власниками спірної квартири, але зареєстровані у ній, як члени сім`ї відповідача ОСОБА_1 , який є боржником за виконавчим провадженням, за яким спірне майно було продано на електронних торгах у рахунок погашення боргу.

При цьому, на час розгляду справи у суду відсутні відомості про визнання незаконним набуття позивачем права власності на спірну квартиру.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є членами сім`ї позивача, спільним побутом із ними не пов`язані, то є підстави для усунення перешкод власнику, шляхом визнання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 01.04.2020 р. у справі №212/6724/17.

З часу набуття позивачем права власності на спірну квартиру, відповідачі втратили право на володіння та користування нею, тому право власності колишнього власника на спірне майно припинено на підставі пункту 8 частини першої статті 346 ЦК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.01.2021 р. у справі № 296/4500/16-ц

Між тим, щодо можливості визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житлом, то варто зазначити, що предметом спору є усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю, незалежно від того, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Між тим, відповідач ОСОБА_1 у спірній квартирі не зареєстрований, доказів створення ним будь-яких перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави для визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

З врахуванням наведеного, оскільки на даний час позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а дозвіл на проживання зареєстрованих в цій квартирі відповідачів позивач не надає, враховуючи те, що реєстрація відповідачів в квартирі колишнього власника позбавляє позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс», як нового власника майна, в повній мірі володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, суд вважає необхідним усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках судовий збір в сумі по 827,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 317, 319,346, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 141, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 280, 352, 354-355, ЦПК України, , суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В задовленні іншої частини позивних вимог до ОСОБА_1 , - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках судовий збір в сумі по 827,00 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рент-профіт плюс», , адреса: м.Черкаси, вул..Надпільна, 55.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення виготовлено 12.07.2023 р.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов