Справа № 344/8878/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/516/23
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Шандаловиич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупредставника Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2022 року, у складі судді Хоростіля Р.В., у справі за заявою представника заявника (стягувача) Акціонерного Товариства «Державний експертно-імпортний банк України» Шандарівського Тараса Григоровича про видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року представник АТ «Державний експертно-імпортний банк України» Шандарівський Т.Г. звернувся з заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа по справі № 344/8878/16-ц.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 25 жовтня 2016 року Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення по справі № 344/8878/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експертно-імпортний банк України» заборгованість по кредитній угоді № 5408С1 від 07 лютого 2008 року, яка становить 9086,51 доларів США, 60000 гривень пені та 4271,80 гривень витрат по оплаті судового збору.

29 листопада 2016 року на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення боргу.

16 грудня 2016 року головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53142695 з примусового виконання виконавчого листа.

24 грудня 2021 року АТ «Укрексімбанк» направив до Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяву № 0000608/21-829 з вимогою направити на адресу стягувача оригінал постанови про повернення виконавчого документа без виконання, винесену 28 квітня 2021 року в межах ВП №53142695 та оригінал виконавчого листа, які стягувачу не надійшли.

Згідно відповіді ВДВС надісланої на адресу АТ «Укрексімбанк» 03 лютого 2022 року виконавчий лист направлений стягувачу за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 127, що підтверджується реєстром поштових відправлень від 30 квітня 2021 року за номером 093.

Станом на 03 жовтня 2022 року АТ «Укрексімбанк» вказане поштове відправлення не отримав, а згідно витягу з сайту Укрпошти, за результатами відстеження поштових відправлень, відправлення з таким номером не рахується.

Зазначав, що оригінал виконавчого листа втрачено при пересиланні поштового відправлення від ДВС до стягувача. Крім цього, оскільки постанова про повернення виконавчого документа винесена 28 квітня 2021 року, то строк повторного пред`явлення виконавчого листа перервався і закінчується 28 квітня 2024 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2022 року у задоволенні заяви представника заявника АТ «Державний експертно-імпортний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник АТ «Укрексімбанк» подав апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте отримання стягувачем оригіналів постанови про повернення та виконавчого листа належними доказами не підтверджено.

Частиною 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Вважає помилковим висновок суду про те, що обрахування строку для повторного подання на виконання виконавчого документа на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не можна застосовувати до випадків повернення виконавчого документа на підставі заяви стягувача.

Зважаючи на те, що трирічний строк пред`явлення виконавчого листа з дати винесення постанови про повернення (28.04.2021) спливає 28.04.2024, то звернення АТ «Укрексімбанк» в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа здійснено з дотриманням строку для повторного подання на виконання виконавчого документа і не вимагає подання клопотання на поновлення такого строку.

АТ «Укрексімбанк» правомірно та обґрунтовано звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Просить скасувати ухвалу суду скасувати та задоволити заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника банку у іншій справі.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Зважаючи на те, що учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що їх неявка, відповідно до положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що належних та достатніх доказів втрати виконавчого документу стягувачем суду не подано, а строк пред`явлення його до виконання минув, при цьому стягувач не просив його поновити.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 344/8878/16-ц частково задоволено позов АТ «Державний експертно-імпортний банк України» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експертно-імпортний банк України» заборгованість по кредитній угоді № 5408С1 від 07 лютого 2008 року, яка становить 9086,51 доларів США, 60000 гривень пені та 4271,80 гривень витрат по оплаті судового збору. 29 листопада 2016 року на виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення боргу.

На виконанні у Івано-Франківському МВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження №53142695 з виконання виконавчого листа №344/8878/2016 від 29 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 9083 долари США 51 цент заборгованості, 60000 гривень пені та 4271,80 гривень судового збору.

28 квітня 2021 року державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керніцьким А.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено на адресу стягувача.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення», у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У справі, яка переглядається, установлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №53142695 з виконання виконавчого листа №344/8878/2016 від 29 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 9083 долари США 51 цент заборгованості, 60000 гривень пені та 4271,80 гривень судового збору.

28 квітня 2021 року державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керніцьким А.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено на адресу стягувача.

За правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Між тим, як сама постанова органу державної виконавчої служби від 28 квітня 2021 року, так і докази її направлення з поверненням стягувачу виконавчого листа, виданого на виконання рішення Івано-Франківського міського суду 25 жовтня 2016 року у справі 344/8878/16-ц щодо боржника ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

У частині п`ятій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Таким чином, у разі якщо виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 закону (заява стягувача про повернення), то стягувач згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З аналізу статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що законодавцем визначено вичерпний список підстав для повернення виконавчого документа стягувачу (частина перша статті 37), при цьому законодавець надав право стягувачу, у разі повернення йому виконавчого документа з підстав, передбачених цією статтею, повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, однак протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Такий механізм запроваджено законодавцем з метою захисту прав стягувачів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Отже, вперше виконавчий лист №344/8878/2016 від 29 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 9083 долари США 51 цент заборгованості, 60000 гривень пені та 4271,80 гривень судового збору пред`явлено до виконання в межах строків, визначених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий лист не пред`явлено до виконання, а втрачено в квітні 2021 року.

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що після повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не переривається, у зв`язку з чим безпідставно вважав, що стягувач звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та не підтвердив факту його втрати.

Оскільки виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 закону, що перервало строки, визначені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», то стягувач не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законом, тобто до 28 квітня 2024 року.

Суд першої інстанції належно не з`ясував обставини у справі й дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення вимог заяви та видачу дублікату виконавчого листа.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2022 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2016 року, в справі № 344/8878/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», що знаходиться за адресою: 03150 м. Київ, вул. Антоновича, 127 (, МФО 322313) заборгованості по кредитній угоді № 5408С1 від 07 лютого 2008 року, яка становить 9086,51 доларів США, 60000 гривень пені та 4271,80 гривень витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2023 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин