Справа № 703/1563/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про скасування арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 , якому разом з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках належало 2/5 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті брата прийняли його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживали із спадкодавцем на день відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/15 частини вказаного домоволодіння. Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 2/15 частин зазначеного домоволодіння.

Позивач стверджує, що спадщину після ОСОБА_5 прийняла вона в порядку спадкування за заповітом. Водночас, на даний час нотаріус позбавлений можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки за відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження зареєстровано обтяження на все майно ОСОБА_3 .

З метою встановлення діючих виконавчих проваджень, за якими боржником виступав її брат, позивачем було направлено запити до виконавчої служби, постановою якої було зареєстровано обтяження, та встановлено, що на виконанні у Смілянському міському відділі ДВС перебувало шість виконавчих проваджень, які були завершені та знищенні по закінченню термінів зберігання.

Оскільки підставою для накладення арешту слугувала постанова від 27 лютого 2008 року, позивачем було встановлено, що в цей період часу, а саме в січні 2008 року, її брат був засуджений за розкрадання чужого майна.

Для з`ясування особи, в інтересах якої міг бути накладено арешт, вона звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для отримання копії вироку, з якого з`ясувала, що арешт на майно боржника міг бути накладенний державним виконавцем саме в рамках відшкодування шкоди, завжаної ОСОБА_2 , оскільки вирок суду датований 17 січня 2008 року, а постанова про арешт майна 27 лютого 2008 року.

Наявність вказаного обтяження позбавляє позивача можливості оформити право власності на спадкове майно.

Оскільки в інший спосіб вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, тому вимушена звернутись до суду з позовом про скасування арешту нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 .

Ухвалою від 11 квітня 2023 року суд відкрив провадження у справі та постановив її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження, залучив до участі в справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У судове засідання учасники справи не з`явились.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав, зазначив, що не має претензій до ОСОБА_1 .

Третя особа подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без представника відділу ДВС та вирішити справу на розсуд суду.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами ЦК України щодо права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало 2/5 частин будиноковолодіння АДРЕСА_1 (квартира АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були батьками ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 12 грудня 2019 року.

За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно ОСОБА_3 накладено арешт постановою державного виконавця відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирноса В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА711857 від 27.02.2008, реєстраційний номер обтяження 6781154.

На день смерті ОСОБА_3 з ним були зареєстровані та проживали його батьки, що підтверджується довідками центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради від 08.02.2022.

Як встановлено із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з довідкою центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради від 08.02.2022 на день її смерті з нею був зареєстрований та проживав ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Заповітом, посвідченим 17 липня 2008 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2973, ОСОБА_5 належну йому частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_3 , заповів ОСОБА_1 .

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою, на підставі якої була заведена спадкова справа №99/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

18 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до відділу ДВС у місті Смілі, в якій просила повідомити її про обставини щодо скасування арешту майна та зняття заборони на його відчуження, що належало ОСОБА_3 .

Листом від 29 листопада 2022 року її було повідомлено, що згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, яка містить інформації із спец розділу Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на виконанні в Смілянському МВ ДВС перебували шість виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_3 , п`ять з яких виконувались в 2007-2008 роках.

Водночас, суд враховує, що у період часу, що відповідав часу винесення постанови про арешт майна, вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 січня 2008 року по справі №1-18/2008 ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. В мотивувальній частині вироку зазначено, що ОСОБА_3 20 жовтня 2007 року у денний час, будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав електричну шліфувальну машину, чим заподіяв власнику цього майна ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її .

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Такий же висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19).

Отже, права ОСОБА_1 , як спадкоємиці за заповітом після смерті ОСОБА_5 , порушені та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Загальний стандарт «справедливого балансу» - це стандарт захисту від втручання в право власності в рамках ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачений в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції». Втручання в право власності повинно бути визначене в чітко встановленому правовому джерелі в внутрішньодержавній правовій системі. В прецедентному праві Європейського Суду оцінюються всі випадки втручання в право власності під єдиним принципом справедливого балансу.

Втручання повинно відповідати вимогам законності. Вимоги законності виходять з принципу «верховенства права» - одного із основоположних принципів демократичного суспільства, який міститься у всіх статтях Конвенції.

В обох контекстах слід приймати до уваги досягнення справедливого балансу між конкуруючими інтересами.

Недотримання принципу пропорційності (співмірності) буде порушенням ст. 1 Першого Протоколу щодо права особи на мирне володіння своїм майном.

В даному випадку вимоги «справедливого балансу» щодо втручання в право власності позивача не дотримані, адже вона позбавлена можливості у визначений законом спосіб оформити свої спадкові права та отримати документи на спадкове майно.

Суд зазначає, що утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, повне визнання позову відповідачем, та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту її права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту задоволити повністю.

Скасувати арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирносом В.В. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА711857 від 27.02.2008, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6781154

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

третя особа відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місце знаходження: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Житомирська, 6, .

Суддя І.Я. Биченко