КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6352/22
Провадження № 2/552/302/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2023 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Дубовик І.О.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Зибунової Ю.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 20.09.2022 року звернулась до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди.

У обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15.11.2017 біля 10.50 годин в районі роз`їзду 6-го км. пілону №2 між платформами Диканівська та Новосьолівська напроти будинку АДРЕСА_1 стався наїзд електропоїздом «ЕР2Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 на громадянина ОСОБА_5 .. Внаслідок указаної транспортної події, ОСОБА_5 загинув на місці. Електропоїзд «ЕР2Р», який належить АТ «Українська залізниця», є джерелом підвищеної небезпеки. Позивач є рідною онукою загиблого, яка проживала з ним і була зареєстрована за однією адресою на день його смерті.Посилалась на те, що відповідачем не було забезпечено всіх можливих заходів щодо забезпечення безпеки громадян, зокрема встановлення огорож, парканів тощо, та недопущення тяжких наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_5 на залізничному перегоні внаслідок збиття рухомим складом залізничного транспорту, що рухався.Зазначила, що загиблий мешкав однією родиною з позивачем в одному помешканні. Вони вели спільне домашнє господарство та спільно організовували побут. У зв`язку зі смертю дідуся внаслідок наїзду на нього рухомого складу, позивач зазнала сильних душевних та моральних страждань. Страждання полягали у порушенні її нормальної життєдіяльності, оскільки вона перебувала у близьких стосунках із загиблим, а тому відчувала та відчуває сильний душевний біль від втрати близької їй людини. У зв`язку з цим, у позивача було порушено нормальний сон, їй часто сняться жахи. Позивач перебуває у стані постійного стресу. Враховуючи той факт, що втрата близької людини є для позивача незворотною втратою, що спричинила, спричиняє і буде спричиняти йому довготривалі сильні душевні страждання, тому йому спричинена суттєва моральна шкода, яка потребує відшкодуванню у грошовій формі.

Просила суд стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Північна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 992 400 грн..

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

11.10.2022 року до суду від відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що непереборна сила на електропоїзд та на загиблого ОСОБА_5 не діяла. Підставою звільнення від відповідальності за завдану шкоду є умисел потерпілого. ОСОБА_5 бачив потяг, що рухався йому на зустріч, але спроби уникнути зіткнення не робив, а навпаки йшов на зустріч потягу. Посилався на те, що представник позивача не надав жодних підтверджень моральних страждань позивача,а лише зазначає, що ОСОБА_3 завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну втрату дідуся, порушення укладу її життя та соціальних зв`язків. Зазначив, що усі обґрунтування представника позивача щодо завданої моральної шкоди у зв`язку з загибеллю діда позивачки будуються лише на великому середньомісячному доході керівника АТ «Укрзалізниця», а не на дійсних моральних стражданнях позивачки. Також, позивачем не надано розрахунку моральної шкоди, а матеріалах справи не містяться жодні медичні висновки, рецепти чи довідки про звернення до лікарів, призначення будь - яких медичних препаратів, тощо, а відтак характер та обсяг моральних страждань позивача визначити не можливо. Позивач не є особою, якій в силу положень ст.1168,1200 ЦК України має відшкодовуватись моральна шкода, завданої смертю фізичної особи, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

27.10.2022 року до суду від представник позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. Зазначила, що посилання відповідача на відсутність його вини у кримінальному провадженні у заподіянні смерті потерпілого як на підставу звільнення його від обов`язку оплати моральної шкоди не заслуговую на увагу, так як власник джерела підвищеної небезпеки, яким є відповідач, зобов`язані відшкодовувати моральну шкоду незалежно від своєї вини. Зазначила, що посилання відповідача на те, що нібито позивач немає право на відшкодування моральної шкоди, так як не є членом сім`ї загиблого, є повністю перекрученими і протирічать нормам чинного законодавства. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

16.11.2022 року до суду від відповідача АТ «Українська залізниця» надійшли заперечення на відповідь на відзив, просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2023 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про день і час розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 з 12 листопада 1999 року зареєстрована станом на 15 листопада 2017 за адресою: АДРЕСА_2 , разом з її матір`ю - ОСОБА_6 , сестрою - ОСОБА_7 та дідом ОСОБА_5 /а.с.23/

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21.11.2017 року./а.с.16/

Відповідно до Висновку експерта №3040-ДМ/17 від 15.11.2017 року встановлено, що причиною смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стала сукупна тупа травма тіла, з переломами ребер, хребта, черепа, з розривами внутрішніх органів, аорти /а.с.18-21/.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження старшого слідчого з ОВС відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту ГУНП в Харківській області Шости О.В., досудовим розслідуванням встановлено, що 15.11.2017 року близько 10:50 год. в районі Роз`їзду 6-го км пілону №2 між платформами Диканівська та Новосьолівська напроти будинку №12 по вул.Лелюківська в місті Харкові стався наїзд електропоїздом «ЕР2Р» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 загинув на місці пригоди. Проведеним досудовим слідством встановлено, що подія трапилася на ділянці залізничного шляху де є закруглення шляху та обмежена видимість для машиніста. Під час наїзду електропоїздом на пішохода ОСОБА_8 , останній рухався по залізничній колії в попутному з електропоїздом напрямку. Перед наїздом на пішохода, машиніст ОСОБА_4 застосував екстрене гальмування та подав звуковий сигнал пішоходу, однак, останній не відреагував, чим позбавив машиніста технічної можливості запобігти наїзду на пішохода. Аналізуючи здобуті докази та надаючи їм оцінку, слідство вважає, що в діях машиніста ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.3 ст.276 КК України, в зв`язку з чим кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за №0001466 від 15.11.2017 року було закрито /а.с.22/.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непероборної сили або умислу потерпілого.

Тобто саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено обов`язок доведення наявності непереборної сили або умислу потерпілого.

Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивачу смертю її діда завдані душевні страждання пов`язані з втратою рідної людини.

Враховуючи, що смерть діда позивача настала у зв`язку з його особистою необережністю при русі залізничною колією та не реагування на звукові сигнали локомотиву, а отже однією з причин загибелі є недотримання померлим правил поведінки на залізничному транспорті.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин, на які вона посилається, а саме, що порушення нормальної життєдіяльності, сну та перебування у стані постійного стресу.

Суд, враховуючи ступінь вини відповідача та його поведінку, небажання мирним шляхом врегулювати спір, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральні страждання позивача в розмірі 30000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача ОСОБА_3 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Посилання відповідача на те, що позивач не є особою, якій в силу положень ст.1168,1200 ЦК України має відшкодовуватись моральна шкода, завданої смертю фізичної особи не заслуговує на увагу, адже матеріалами справи доведено факт проживання позивача однією сім`єю з померлим дідом.

Тому, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір з розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду у розмірі 30 000 грн..

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: м. Київ, вул. Єжи Гедройця,5, .

Повний текст рішення виготовлено 18.04.2023 року.

Головуючий Т.В.Шаповал