Справа № 308/5921/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

встановив:

12 квітня 2023 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою споживання: АДРЕСА_1 , яка виникла за період з лютого 2019 року по березень 2023 року у розмірі 13 137,66 грн.

Заява про видачу судового наказу обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.

ОСОБА_1 , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою АДРЕСА_2 , буд. б.н., приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом здійснення оплати рахунків виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за фактичне споживання електричної енергії за вказаною адресою, що підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 перед Товариством утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 13 137.66 грн., за період з 02.2019 по 03.2023 рр. оплату якої Боржник у порядку та строки, визначені Договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснив.

Стягувач зазначає, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, який не сплив на дату початку карантину 12.03.2020 року, і був продовжений, заявником не пропущено.

Відповідно до ч.3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.5 ст.165 ЦПК України судом направлено запити про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру за №36293 від 18.04.2023 року місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву про видачу судового наказу приходжу до наступного висновку.

Згідно п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому вказаний строк має обраховуватись як період часу, що становить три роки до подачі заяви до суду, що вбачається із системного аналізу змісту ст. ст. 256, 257 та 261 ЦК України.

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з лютого 2019 року по березень 2023 року у розмірі 13 137,66 грн.

Із загальної картки споживання за особовим рахунком № НОМЕР_2 вбачається, що остання сплата за надані послуги була здійснена у березні 2019 року.

Заява про видачу судового наказу надійшла до суду 12 квітня 2023 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX.

Підпунктом 1 пункту 5 розділу І вказаного Закону внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнивши пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.»

Доводи стягувача про те, що строк позовної давності було продовжено, суддя вважає необґрунтованими, оскільки вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності та встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження.

Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

За приписами ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Таким чином, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не позбавляє заявника права звернутися з такими самими вимогами в порядку позовного провадження та відповідно доводити факт переривання строку позовної давності, у разі подання боржником заяви про застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного, враховуючи, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 160, 162, 165, 166, 167 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 2 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило