КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Цермолонським Іваном Миколайовичем, який діє на підставі договору, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за надані юридичні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 41 263,18 грн, що становить 40 000,00 грн - заборгованість за надані юридичні послуги, 299,18 грн - інфляційне збільшення, 964,00 грн - 3% річних.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між адвокатом ОСОБА_2. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 02-10/2020 від 02.10.2020.

Відповідно до п. 3.1. Договору Клієнт прийняв на себе зобов`язання сплатити Адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), шляхом сплати виставлених Адвокатом рахунків за послуги.

14.10.2020 відповідач видав на ім`я позивача довіреність, яка посвідчена ПНКМНО Мудрою О.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1325. З відповідачем було досягнуто згоди, що юридичні послуги надаються в процесі реєстрації відповідача, як суб`єктом підприємницької діяльності та подальшого ведення ним господарської діяльності і вирішення пов`язаних з цим питань.

За весь період з 02.10.2020 по 24.02.2021 відповідачем жодного разу не було відшкодовано вартість наданих позивачем юридичних послуг. Загальна сума наданих юридичних послуг склала 40 000,00 грн. Заперечень щодо вартості юридичних послуг чи їх якості від відповідача так і не отримано на момент подання позову до суду. Вимоги позивача погасити заборгованість за надані юридичні послуги, залишились відповідачем поза увагою. Додатково, позивачем було направлено на електронну адресу відповідача вимогу про сплату за надані юридичні послуги.

19.04.2021 від відповідача надходило повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги та про припинення дії довіреності, там сам відповідач підтвердив існування договірних відносин з позивачем. Розрахунки за надані позивачем послуги так погашені і не були, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду (а.с. 2-7).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2022 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за надані юридичні послуги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу 41 263,18 грн, з яких: 40 000,00 грн. - заборгованість за надані юридичні послуги; 299,18 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 964,00 грн. - 3% річних. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 99-106).

В апеляційній сказі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що факт надання позивачем юридичних послуг описані нечітко, що у свою чергу унеможливлює встановлення орієнтовної кількості витрачених годин та можливої суми компенсації у випадку їх дійсного надання тому чи іншому клієнту. Позивач не зазначала витрачених годин при наданні той чи іншої послуги, натомість зазначила лише вартість кожної, обґрунтовуючи це «рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару» (а.с. 111-116).

09.09.2022 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі були з`ясовані всі фактичні обставини з врахуванням наданих сторонами пояснень, процесуальних документів та відповідних доказів, які долучені до матеріалів справи (а.с. 139-142).

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2020 між адвокатом ОСОБА_2. та ОСОБА_1. було укладено договір про надання правової допомоги № 02-10/2020.

Згідно п. 1.1 Договору Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення Клієнта надані йому за плату юридичні послуги адвоката, в тому числі здійснювати представництво (надавати правову допомогу) прав та інтересів Клієнта у будь-яких установах, підприємствах та організаціях, незалежно від підпорядкування та форми власності, в тому числі в органах державної реєстрації, органах Державної податкової інспекції, в органах статистики, в органах пенсійного фонду, установах банків, експертних установах, нотаріальних конторах, в органах державної виконавчої служби, в усіх судових органах України будь-якої інстанції та спеціалізації, правоохоронних органах та органах прокуратури, використовувати передбачені чинним законодавством України та іншими законодавчими актами засоби, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору Клієнт делегував Адвокату наступні права: представляти інтереси клієнта а також захищати його інтереси, в тому числі підписувати від імені клієнта документи, для чого надає йому право: знайомитись з матеріалами справи для визначення перспективи справи, робити з них копії, консультувати клієнта з будь-яких, складати та подавати клопотання і заяви, підписувати від імені Клієнта документи, реєстраційні картки, отримувати довідки, тощо.

Адвокат зобов`язується належним чином і в повному обсязі надавати вказані в п.1.1 та п.1.2 даного договору, юридичні послуги (п. 2.1.1. Договору); - надавати Клієнту відповідно до завдання-доручення останнього усні та письмові юридичні консультації щодо предмету даного договору (п. 2.1.2. Договору).

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору Сторона яка порушила зобов`язання, несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством (п. 4.1. Договору).

14.10.2020 відповідач на підставі договору додатково видала довіреність на адвоката ОСОБА_2., яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мудрою О.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1325.

На виконання договірних відносин позивачем було підготовлено документи на реєстрацію відповідача ОСОБА_1 суб`єктом підприємницької діяльності, відкрито рахунок в банківській установі, підготовлено та подано пакет документів щодо отримання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, оскільки відповідач обрала вид господарської діяльності - відкриття кальян-бару, велися переговори з орендодавцем та готувалися проекти договорів оренди приміщення, розроблювалися документи щодо укладення трудових відносин з найманими працівниками, юридичний захист в суді, неодноразові консультації щодо ведення господарської діяльності.

У період з 02.10.2020 по 24.02.2021 позивачем надавались юридичні послуги у процесі реєстрації відповідача, як суб`єктом підприємницької діяльності та подальшого ведення ним господарської діяльності і вирішення пов`язаних з цим питань.

Згідно умов договору № 02-10/2020 відповідачу були надані послуги на загальну суму 40 000,00 грн, які нараховані виходячи з видів наданих послуг, за період з 02.10.2020 по 24.02.2021.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення левкої дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору Клієнт прийняв на себе зобов`язання сплатити Адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), шляхом сплати виставлених Адвокатом рахунків за послуги.

Згідно до п. 3.2. Договору Клієнт прийняв на себе зобов`язання сплатити Адвокату додаткові витрати на підставі окремих рахунків, що відповідно до завдання-доручення, що не були включені до загальної вартості юридичних послуг згідно Договору.

16.04.2021 позивачем було направлено вимогу на адресу реєстрації відповідача з вимогою сплати заборгованості за надані юридичні послуги на загальну суму 40 000,00 грн. Дана вимога була відправлена з описом вкладення та з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких зауважень щодо обсягу наданих послуг чи їх вартості, не надання таких юридичних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило.

Верховний Суд України у своїй постанові від 28.11.2011 року у справі № 6-55цс11 погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України, сторони добровільно уклали договір про надання послуг за плату та самостійно визначили її розмір і порядок розрахунків. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від досягнутого кінцевого результату (фактично стягнутої заборгованості).

Аналізуючи матеріали справи та беручи до уваги той факт, що відповідачем не оскаржується у судовому порядку договір № 02-10/2020, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що сторони при укладенні договору добровільно реалізували право на укладення договору та визначення його умов.

Крім того, 19.04.2021 відповідач у відповідь на вимогу позивача щодо сплати заборгованості надсилала повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги з позивачем, та про припинення дії довіреності, тим самим відповідач підтвердив існування між нами договірних відносин.

Тобто, договір № 02-10/2020 про надання правової допомоги № 02-10/2020 укладений між адвокатом ОСОБА_2. та ОСОБА_1. або окремі його положення у встановленому порядку недійсними не визнані, та не розірваний сторонами договору.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановленні обставини свідчать про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки відповідач є такою, що не приступила до виконання свого грошового зобов`язання.

Враховуючи умови Договору та вказані положення чинного законодавства України, з огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, тому зобов`язана сплатити на користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, розрахунки яких надано позивачем та перевірено судом першої інстанції, оскільки будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій відповідач суду не надала.

Посилання апелянта на те, що позивачем нечітко прописано надані юридичні послуги, що у свою чергу унеможливлює встановлення орієнтовної кількості витрачених годин та можливої суми компенсації у випадку їх дійсного надання тому чи іншому клієнту є помилковим з огляду на те, що до позовної заяви додавалось акт приймання-передачі наданих юридичних послуг за договором № 02-10/2020 від 02.10.2020, а також, з моменту (16.04.2021) направлення акту наданих послуг (16.04.2021), рахунку на оплату, вимоги про оплату заборгованості та в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, зі сторони відповідача не надходило заперечень щодо вартості наданої правової допомоги - юридичних послуг чи їх складу (кількості).

Лише після звернення до суду з відповідним позовом, відповідач почала заперечувати щодо надання позивачем будь-якої правової допомоги в рамках виконання договору про надання правової допомоги № 02-10/2020 від 02.10.2020 та на виданої відповідачкою на ім`я позивача довіреності від 15.10.2020, яка посвідчена ПН КМНО Мудрою О.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1325.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Цермолонським Іваном Миколайовичем, який діє на підставі договору, залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова