Справа № 592/3955/23
Провадження № 2/591/505/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Северинової А.С.,
з участю секретаря судового засідання Хроменко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу,
в с т а н о в и в:
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 124 928 грн 51 коп.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 квітня 2023 року справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Зарічного районного суду м. Суми.
24 квітня 2023 року дана справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 24 травня 2023 року.
24 травня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 13 липня 2023 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача.
В зазначене судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання повторно не з`явились, відзив чи пояснення не подали.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23 січня 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1010/19-Т/Ц4, згідно з умовами якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с. 6-10).
На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/8187452, виданого ТДВ «СК «Альфа-Гарант».
На підставі страхового акта від 21 грудня 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхуванна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 178 366 грн 25 коп. (а.с. 31).
Загальний розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», склав 185250 грн 72 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 24 грудня 2019 року № 73766653 на суму 178 366 грн 25 коп. та від 27 січня 2020 року № 4486318 на суму 6884 грн 47 коп. (а.с. 35, 36).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2307/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Верховний Суд в оцінці обставин справи виходив з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Оскільки різниця між страховою виплатою, сплаченою в порядку суброгації ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позивачу та загальною сумою виплаченого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» потерпілій особі страхового відшкодування виникла саме внаслідок зазначених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: у зв`язку зі зменшенням суми страхового відшкодування на величину фізичного зносу запчастин, тому вказана сума завданих позивачу збитків у розмірі 124 928 грн 51 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Отже, позов підлягає задоволенню.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача виплаченої шкоди в порядку регресу у сумі 124 928 грн 51 коп.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 грн (а.с. 5).
Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» завдану шкоду в порядку регресу в сумі 124 928 грн 51 коп. та судовий збір у сумі 2684 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», місце знаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, .

Повне судове рішення складено 13 липня 2023 року.

Суддя А.С. Северинова