Єдиний унікальний номер судової справи 712/3746/23
Провадження № 2/712/1700/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про направлення справи до іншого суду за підсудністю

19 квітня 2023 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Мірошниченко Л.Є., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшов вказаний вище позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, сімейних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Як передбачено ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддею у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 18.04.2023 сформовані запити з метою підтвердження місця реєстрації як відповідача так і позивачки та в цей же день отримані відповіді за №№ 35023, 35051 з Єдиного державного демографічного реєстру, з тексту яких убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 01.06.2018 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , а також відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Враховуючи вказане, даний позов подано на розгляд Соснівського районного суду м. Черкаси з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Виходячи з аналізу зазначених норм цивільного процесуального законодавства України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку про необхідність направлення даної справи для розгляду за місцем реєстрації відповідача за підсудністю до належного суду, яким є Дзержинський районний суд м. Харкова ( 61202, м. Харків, проспект Перемоги, 52-В).

Керуючись ст. ст. 27,28,30,31,32 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Цивільну справу № 712/3746/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

Суддя Соснівського районного суду

м. Черкаси Л. Є. Мірошниченко