465/2607/21
2/465/1371/23
У Х В А Л А

Іменем України

18.04.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди.

Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Копія ухвали надсилалась двічі позивачу за адресою місця проживання, зазначеною у позовній заяві, однак повернулась на адресу суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Суд повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець, держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення, вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Станом на 18 квітня 2023 року, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 20 квітня 2021 року.

З урахуванням вище викладеного, позивач не виконав вимоги закону, визначені ч. 1 ст. 185 ЦПК України та викладені в ухвалі від 20 квітня 2021 року, а тому, згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини (усунення недоліків), що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.185 ЦПК України, -

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 квітня 2023 року.

Суддя Мигаль Г.П.