ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7775/20

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/248/23

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_2 адвокат Ступак Сергій Олександрович,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року, дата складання повного його тексту: 12.10.2022, місце ухвалення: м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 р. представник ОСОБА_1 адвокат Скумін М.Г. звернувся з позовом до ОСОБА_2 й ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням заяви від 05.08.2022 (арк. 110-111 т. 2), просив визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 новозбудовані за час перебування останніх у шлюбі нерухомі об`єкти, позначені на плані технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1 такими літерами: А5-1 (мансарда житлова, що складається з приміщень під літ. 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-ІІ загальною площею 52,3 кв. м); а4-1, А6-1, до складу яких входять приміщення під літ. 1-І, 1-ІІІ, 1-8, 1-9, 1-15, 1-16, 1-17 загальною площею 29,5 кв. м; а6-1 (навіс площею 21,7 кв. м); Б-1 (гараж площею 26,8 кв. м); В-1 (сарай площею 79,2 кв. м) та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку цього нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 23.09.1990 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням суду від 26.12.2018. ОСОБА_1 на підставі договорів дарування від 01.12.1992 № 1-7632 та від 01.09.1993 № 2-8408 набув по 7/36 часток за кожним з цих договорів у праві власності на вказаний будинок. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2020 за ОСОБА_2 визнано право власності на 7/72 частин спірного будинку з господарськими будівлями та спорудами. ОСОБА_1 набула право власності на 7/36 часток у праві власності на цей будинок на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2011 № 964. Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збудовано приміщення загальною площею 81,8 кв. м, а також навіс, гараж, сарай загальною площею 127,7 кв. м, які позивач вважає спільною сумісною власністю. Однак ОСОБА_2 не визнає право позивача на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на збудовані під час шлюбу приміщення, у зв`язку з чим остання змушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач ОСОБА_3 має у власності 5/12 часток цього ж будинку на підставі відповідного договору купівлі-продажу від 06.09.1983 № 2-7612.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що судом встановлено, що спірні приміщення фактично побудовані у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що ОСОБА_2 заявив про відсутність доказів зведення цих приміщень за його особисті кошти, а тому вони є їхнім спільним подружнім майном, яке підлягає поділу в рівних частках, так як визначальним є факт зведення спірних приміщень під час шлюбу, а не факт реєстрації прав на них.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Ступак С.О. просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Доводи скарги зводяться до того, що:

- судом розділено приміщення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які вже розділені рішеннями Апеляційного суду Чернігівської області від 31.08.2010 у справі № 22ц-2210/2010 р. та Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2019 у справі № 750/2417/19. Тобто ці рішення фактично переглянуто неповноважним судом, оскільки виділені ними у власність ОСОБА_2 надбудова А5, до складу якої входять приміщення 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, веранда ІІ і сарай В оскаржуваним рішенням виділено у власність ОСОБА_1 ;

- судом проігноровано заперечення представника ОСОБА_2 щодо подання стороною позивача доказів після закінчення строків їх подання; справа розглянута з порушенням встановлених для її розгляду процесуальних строків;

- державна реєстрація права власності учасників справи на підставі оскаржуваного рішення суду є неможливою, оскільки їхні ідеальні частки змінились.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Ступак С.О. апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_1 та її представник адвокат Скумін М.Г. просили її відхилити, ОСОБА_3 пояснив, що спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не стосується його частини будинку і тому щодо вирішення справи він поклався на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2019 у справі № 750/2417/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ подружнього майна, що набрало законної сили 04.07.2019, і дублікатом свідоцтва про шлюб встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 23.09.1990, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.12.2018. Ці обставини не заперечуються жодною зі сторін і, крім того, підтверджені копіями названих документів (арк. 170-172, 9 т. 1).

01.12.1992 ОСОБА_4 подарував синові ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (матері відповідача) та ОСОБА_6 (сестрі останнього) 7/12 ідеальних частин жилого будинку з надвірними будівлями жилою площею 78,1 кв. м, що знаходяться у АДРЕСА_1 , та складаються з жилого будинку «А-1» дерев`яного, обкладеного цеглою, надвірних будівель: сарай «В» шлаковий, металевої та дерев`яної огорожі №№ 1-3, які знаходяться на земельній ділянці площею 595,0 кв. м. Цей договір посвідчено нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-7632 (копія договору арк. 22-23, 164-165 т. 1). На його підставі 25.10.2019 за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано право власності на 7/36 ідеальних частин зазначеного будинку, господарських будівель і споруд (запис № 33892109), що підтверджено копією витягу з цього Реєстру від 29.10.2019 № 186626455 (арк. 166 т. 1).

17.09.1993 ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 7/36 ідеальних частин згаданого будинку з надвірними будівлями, що підтверджується договором відповідного змісту, який посвідчено нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-8408 (копія договору арк. 24-26, 167-168 т. 1). На його підставі 25.10.2019 за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано право власності на вказані 7/36 частин будинку з господарськими будівлями та спорудами (запис № 33892453), що підтверджено копією витягу з цього Реєстру від 29.10.2019 № 186629238 (арк. 169 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31.08.2010 у справі № 22-ц/2210/2010р. за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ домоволодіння і земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про припинення права власності на частину будинку і визнання права власності встановлено, що сторони були співвласниками спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_6 належало 7/36 частин від всього будинку та 1/3 частина спірної частини цього будинку (вартістю 27564 грн 64 коп.), ОСОБА_2 є власником 14/36 його частин, а ОСОБА_3 - 5/12 частин цього ж будинку. Після відкриття спадщини ОСОБА_2 отримано дозвіл на прибудову та перебудову частини будинку, проведено певні будівельні роботи, але добудовані приміщення не відносяться до спадкового майна. Цим рішенням відповідно до варіанту 2 висновку експертизи № 758-764-ц від 12.11.2009:

- ОСОБА_6 виділено у спірному будинковолодінні в рахунок 7/36 його частин: у прибудові А3 - ванну 1-2 площею 3,2 кв. м, кухню 1-3 площею 8,7 кв. м, коридор 1-4 площею 4,4 кв. м, кімнату 1-5 площею 9,0 кв. м, кімнату 1-6 площею 14,2 кв. м, а всього у прибудові А3 - приміщення площею 39,6 кв. м; у господарських будівлях - гараж Б, погріб «б»;

- ОСОБА_2 в рахунок 14/36 його частин виділено: у будинку А кімнату 1-7 площею 21,7 кв. м; у прибудові А3 коридор 1-1 площею 8,8 кв. м, туалет 1-9 площею 1,3 кв. м; у прибудові А4 коридор 1-8 площею 9,5 кв. м; у надбудові А5 коридор 1-10 площею 14,6 кв. м, комору 1-11 площею 2,1 кв. м, кімнату 1-12 площею 11,9 кв. м, кімнату 1-13 площею 10,6 кв. м, веранду ІІ 2-го поверху площею 11,5 кв. м; у господарських будівлях та спорудах - сарай В;

- стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 127 грн 00 коп. різниці у вартості ідеальних часток;

- для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями ОСОБА_6 і ОСОБА_2 зобов`язано виконати зазначені у висновку переобладнання та роботи;

- встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками частини буд. АДРЕСА_2 згідно з додатком № 7 до висновку експертизи № 758-764ц від 12.11.2009;

- в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено;

- в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 відмовлено.

Копія цього рішення з додатками №№ 5, 6 (варіант № 2) до висновку експертизи № 758-764ц від 12.11.2009 на арк. 218-220, 216-217 т. 2).

Згідно з посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезлею В.І. договором (реєстровий № 964), 30.09.2011 ОСОБА_6 продала ОСОБА_1 7/36 ідеальних частин житлового будинку і надвірних будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 ; будинок має такі характеристики: з дерева, цегли і означений в плані літерою А-1 житловою площею 75,8 кв. м; надвірні будівлі та споруди: погріб цегляний, означений в плані літерою б, гараж цегляний, означений в плані літерою Б, сарай цегляний, означений в плані літерою В, навіс металевий, означений в плані літерою а6. В договорі вказано, що рішенням Деснянського РВК № 251 від 25.09.2006 ОСОБА_2 дозволено будівництво прибудов літери А4 (коридор 1-8 площею 9,5 кв. м), А5 (коридор 1-10 площею 16,2 кв. м, комора 1-11 площею 2,1 кв. м, кімната 1-12 площею 11,9 кв. м, кімната 1-13 площею 10,6 кв. м, веранда 1-ІІ площею 11,5 кв. м, а3 (веранда 1-І площею 2,5 кв. м) в експлуатацію не здано, в підрахунок ідеальних частин не ввійшло (копія рішення - арк. 27-30 т. 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2019 у справі № 750/2417/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 7/36 ідеальних частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, куплені останньою у ОСОБА_6 , та визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/72 ідеальних їх частин (копія рішення - арк. 31-32, 170-172 т. 1). Це рішення набрало законної сили 04.07.2019. Право власності на підставі вказаного рішення суду 12.08.2019 зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (запис № 32841633), що підтверджено копією витягу з цього Реєстру від 16.08.2019 № 177697407 (копія рішення - арк. 173 т. 1).

Відповідно до копій технічних паспортів на будинок АДРЕСА_1 , розроблених суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_1 від 03.06.2019 (арк. 37-44 т. 1) та Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_2 від 18.07.2019 (арк. 57-63 т. 2), з моменту його поділу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31.08.2010 у справі № 22-ц/2210/2010р. будинок зазнав перетворень, перебудов і перепланувань, внаслідок яких:

- ванна 1-2 площею 3,2 кв. м стала приміщенням 1-17 площею 2,9 кв. м;

- коридор 1-1 площею 8,8 кв. м, туалет 1-9 площею 1,3 кв. м стали коридором 1-1 площею 3,9 кв. м, ванною 1-14 площею 4,8 кв. м, вбиральнею 1-15 площею 1,2 кв. м, сауною 1-16 площею 3,8 кв. м;

- площа коридору 1-8 збільшився з 9,5 кв. м до 17,8 кв. м;

- улаштовано комору 1-9 площею 0,6 кв. м;

- прибудовано веранду 1-І площею 2,5 кв. м, шафу 1-ІІІ площею 0,7 кв. м та навіс а6-1 площею 21,7 кв. м.

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Така ж норма міститься в ч. 1 ст. 24 КпШС України, який був чинним на час набуття ОСОБА_2 права власності на 14/36 часток спірного домоволодіння.

14/36 часток спірного домоволодіння належить ОСОБА_2 на підставі договорів дарування. Крім того, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31.08.2010 у справі № 22-ц/2210/2010р., яке базується на другому варіанті висновку експертизи від 12.11.2009 № 758-764ц (арк. 103-105 справи № 22-ц/2210/2010р. і арк. 216-217 т. 2 цієї справи), у його власність в рахунок цих часток вже виділено:

- кімнату 1-7 площею 21,7 кв. м; коридор 1-1 площею 8,8 кв. м, туалет 1-9 площею 1,3 кв. м, які натепер (після перетворень) є коридором 1-1 площею 3,9 кв. м, ванною 1-14 площею 4,8 кв. м, вбиральнею 1-15 площею 1,2 кв. м, сауною 1-16 площею 3,8 кв. м; коридором 1-8, площею 17,8 кв. м, коморою 1-9 площею 0,6 кв. м;

- у надбудові А5 коридор 1-10 площею 14,6 кв. м, комору 1-11 площею 2,1 кв. м, кімнату 1-12 площею 11,9 кв. м, кімнату 1-13 площею 10,6 кв. м, веранду 1-ІІ (її попереднє літерне найменування веранда ІІ 2-го поверху) площею 11,5 кв. м;

- господарську будівлю - сарай В.

Отже відповідно до ч. 1 ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України воно є особистою приватною власністю ОСОБА_2 . Тому у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання у надбудові А5-1 (мансарда житлова) - права власності на 1/2 частину приміщень 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-ІІ загальною площею 52,3 кв. м, у приміщеннях а4-1, А6-1 - на 1/2 частину приміщень 1-8, 1-9, 1-15, 1-16 та на 1/2 частину сараю В-1 площею 79,2 кв. м слід відмовити. Цього висновку апеляційний суд дійшов з урахуванням і того, що майно дружини, чоловіка може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя лише в одному випадку - якщо за час шлюбу воно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя (ч. 1 ст. 62 СК України). Проте у справі відсутні докази, що належна ОСОБА_2 частина жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , збільшилася у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат з ОСОБА_1 або затрат останньої настільки істотно, що цю їх частину має бути визнано об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 й ОСОБА_1 і, відповідно, що вона підлягає поділу у визначений у позовній заяві спосіб. Отож оскаржуване рішення в цій частині не відповідає нормам матеріального і процесуального права, які необхідно застосувати для вирішення справи відповідно до встановлених і описаних вище її обставин і визначених згідно з ними правовідносин, що склалися між учасниками справи. Тому в цій частині воно підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині відхиленню.

Зі змісту рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31.08.2010 у справі № 22-ц/2210/2010р. та рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2019 у справі № 750/2417/19, що базуються на варіанті № 2 висновку експертизи у справі № 22-ц/2210/2010р, витяг з якого на арк. 216-217 т. 2 цієї справи, однозначно випливає, що 7/36 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, до яких входять приміщення: у прибудові А3 - ванна 1-2 площею 3,2 кв. м (нині - приміщення 1-17 площею 2,9 кв. м), кухня 1-3 площею 8,7 кв. м (нині - площею 13,6 кв. м), коридор 1-4 площею 4,5 кв. м, кімната 1-5 площею 9,0 кв. м, кімната 1-6 площею14,2 кв. м і гараж Б, вже визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Оскільки є рішення суду, що набрало законної сили, постановлене між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, то відповідно до припису п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України оскаржуване рішення по позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю приміщення 1-17 площею 2,9 кв. м та гаражу Б-1 підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в цій частині.

Суд не ухвалював рішень щодо права власності на складові приміщень а4-1, А6-1, що позначені літерами 1-І, 1-ІІІ, та на навіс, що позначений літерою а6-1, які за відомостями технічного паспорта на будинок, що є об`єктом судового розгляду, збудовано у 2007 р., тобто в період шлюбу ОСОБА_2 й ОСОБА_1 (арк. 43 т. 1). Докази будівництва цих об`єктів за особисті кошти ОСОБА_2 у справі відсутні. Вони є технічно сполученими з 7/36 частинами нерухомості, що рішенням суду від 29.05.2019 у справі № 750/2417/19 визнана спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Тож рішення суду І інстанції в частині визнання спільною сумісною власністю останніх на складові приміщень а4-1, А6-1, що позначені літерами 1-І, 1-ІІІ, та на навіс площею 21,7 кв. м, що позначений літерою а6-1, слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 375, 376 ч. 1 п. 3, 377 ч. 1, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ступака Сергія Олександровича задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року:

- скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину приміщень будинку АДРЕСА_1 , що на плані технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 03 червня 2019 року позначено:

- у приміщеннях під літерами а4-1, А6-1: приміщення 1-17 площею 2,9 кв. м та гараж Б-1 площею 26,8 кв. м, з закриттям провадження у справі в цій частині;

- у приміщенні літера А5-1 (мансарда житлова): приміщення 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-ІІ загальною площею 52,3 кв. м, у приміщеннях літери а4-1, А6-1: приміщення під літерами 1-8, 1-9, 1-15, 1-16; сарай В-1 площею 79,2 кв. м і відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: