ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/28/23 Справа № 207/2933/18 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Куценко Т.Р.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік Світлана Станіславівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік Світлана Станіславівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі заповіту, посвідченого 25 травня 2004 року державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В., її батько ОСОБА_6 заповів їй житловий будинок АДРЕСА_1 , та своїй дружині ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_6

25 травня 2016 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

06 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом та прийняття обов`язкової частки у спадщині.

12 жовтня 2016 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_2 , посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С.

Постановою нотаріуса від 07 грудня 2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на весь житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 подала заяву про прийняття обов`язкової частки у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок може бути подано їй та ОСОБА_5 в частках згідно чинного законодавства.

Розмір обов`язкової частки ОСОБА_5 у спадщині складає 1/4 спадщини.

До складу спадщини входять : житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 спірний житловий будинок; житловий будинок за адресою : АДРЕСА_2 успадкований ОСОБА_5 за заповітом.

Відповідно до висновків про вартість, складених суб`єктом оціночної діяльності, загальна вартість вищезазначеного спадкового майна, станом на момент відкриття спадщини, складала 255 660 гривень 00 копійок: житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 ( спірний будинок ) 153 090 гривень 00 копійок; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ( успадкований ОСОБА_5 за заповітом ) - 102570 гривень 00 копійок.

Розмір обов`язкової частки ОСОБА_5 у спадщині складає 63 915,00 гривень .

ОСОБА_5 успадкувала за заповітом частку спадщини, вартість якої перевищує вартість належної їй обов`язкової частки і право на обов`язкову частку у спадщині в неї не виникає .

Враховуючи зазначене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на об`єкт нерухомого майна відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року зупинено апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року до вступу у справу правонаступників померлої ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2023 року поновлено провадження у справі. Залучено до участі у справі на стадії апеляційного провадження правонаступників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого 25 травня 2004 року державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В., ОСОБА_6 заповів: житловий будинок АДРЕСА_1 - дружині ОСОБА_5 ; житловий будинок АДРЕСА_1 - дочці ОСОБА_1 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_6 (а.с. 14) .

25 травня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Третьої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом на весь житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 19 20).

06 серпня 2016 року відповідачка ОСОБА_5 звернулася до Третьої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 та про прийняття обов`язкової частки у спадщині ( а.с. 23 25 ) .

Постановою нотаріуса від 07 грудня 2016 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на весь житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 подала заяву про прийняття обов`язкової частки у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок може бути видано ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в частках згідно чинного законодавства ( а.с. 29 ).

Відповідачка ОСОБА_5 є вдовою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , не працездатна, пенсіонерка, інвалід ІІ групи, має право на обов`язкову частку у спадщині.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відповідачка має право на обов`язкову частку у спадщині. Та зазначив, що предметом позову є саме весь спірний будинок, тоді як постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. від 07 грудня 2016 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на весь спірний житловий будинок в цілому, однак це не позбавляє позивачку права звернутися до нотаріальної контори та отримати свідоцтво про право на спадщину на належну їй частку спірного житлового будинку.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша та друга статті 1223 ЦК України).

Тлумачення частин першої та другої статті 1223 ЦК України дає підстави для висновку, що під правом на спадкування розуміється право на набуття спадщини. За загальним правилом, пріоритет надається спадкуванню за заповітом (якщо спадкодавець заповів всю спадщину, немає підстав для нікчемності заповіту чи рішення суду про визнання його недійсним, спадкоємці, визначені як такі в заповіті, прийняли спадщину, відсутня відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом), адже перевагу має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті. Тому за наявності заповіту право на спадкування виникає лише в осіб, визначених у заповіті.

Частиною 1 статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Так, відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 483/597/16-ц (провадження № 61-5184св18) зроблено висновок, що «право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 743/641/17 (провадження № 61-27272св18) вказано, що «при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини».

Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина.

Визначається дійсна вартість спадкового майна як заповідана, так і не заповідана, з урахуванням усіх спадкоємців за законом, які були б закликані до спадкування ( у тому числі спадкоємців за правом представлення на частку їх рідних, які б мали бути спадкоємцями за законом, але померли до часу відкриття спадщини).

Якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов`язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов`язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов`язкової частки у спадщині, обов`язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна.

До обов`язкової частки зараховується все, що особа, яка має право на таку частку, отримує зі спадщини за будь-якою підставою: вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість встановленого на її користь заповідального відказу, банківський вклад, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права за спадкоємцем на ідеальну частку спадщини чи виділенням йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу, за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої.

Якщо спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку, в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов`язковій або більша, то правила статті 1241 Цивільного кодексу України не застосовуються.

Відповідно до висновків про вартість майна, складених суб`єктом оціночної діяльності, загальна вартість вищезазначеного спадкового майна, станом на момент відкриття спадщини, складала 255 660 гривень 00 копійок : 1 ) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (спірний будинок ) 153 090 гривень 00 копійок; 2) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ( успадкований ОСОБА_5 за заповітом ) - 102 570 гривень 00 копійок.

Відповідачка, не погоджуючись з висновком про вартість майна, не ставила питання про призначення експертизи.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 успадкувала за заповітом частку спадщини, вартість якої перевищує вартість належної їй обов`язкової частки і право на обов`язкову частку у спадщині в неї не виникає .

Враховуючи зазначене, слід визначити за правонаступниками ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним право власності по 1/3 частини житлового будинку, загальною площею 60,6 кв.м., житловою 37,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь правонаступників позивача слід стягнути судовий збір по 1 274,06 грн, кожному.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік Світлана Станіславівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за правонаступниками ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним право власності по 1/3 частини житлового будинку, загальною площею 60,6 кв.м., житловою 37,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір по 1 274,06 грн, кожному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: