(2/199/1314/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

12.07.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних на прострочену суму несплачених аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є боржником у виконавчому провадженні зі стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які стягнуті рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 р. у справі №203/1392/13 ц, оскільки наявна заборгованість зі сплати аліментів, позивач просить суд на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати в сумі 60 104,71 грн.

В окремо поданій суду заяві позивач просила про судовий розгляд у її відсутності.

В порядку ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку заочного розгляду справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33 % від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2013 року до досягнення дітьми повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком державного виконавця (а.с. 15-16).

Позивач наполягає на наявності підстав для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України за утворення з боку відповідача заборгованості зі сплати аліментів

Відповідно до виконаного позивачем розрахунку, за період з 01.03.2013 р. по 01.11.2022 р. розмір 3% річних та інфляційні збитки становлять 60 104,71 грн. (а.с. 19 71).

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних на прострочену суму несплачених аліментів;

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2023 р. на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК Українипозивачу наданий строк для сплати судового збору.

Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних майнових відносин, зокрема, відповідальності за невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та регулюються ст. 196 СК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) і в постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

У цій справі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати аліментів згідно із статтею 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні, оскільки дія цієї статті не поширюється на сімейні правовідносини, зокрема, до даного виду зобов`язання (сплата аліментів).

Згідно з частиною першою статті 8 СК України, якщо немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Спірні відносини щодо відповідальності платника аліментів за прострочення сплати аліментів врегульовані в повній мірі частиною першою статті 196 СК України.

Відповідальність у вигляді сплати інфляційних втрат і трьох процентів річних (аналогічно положенню статті 625 ЦК України) встановлена частиною четвертою цієї статті в разі прострочення платником оплати додаткових витрат на дитину, що також вказує на відсутність підстав для поширення як цієї спеціальної норми права, так і статті 625 ЦК України, яка є загальною нормою права, на спірні правовідносини, що виникли у зв`язку з простроченням сплати аліментів їх платником.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного, підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача, які пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264, 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 74, ст. 279, ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних на прострочену суму несплачених аліментів відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 12.07.2023 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї