Провадження № 2/127/1930/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Жмудь Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вінницької міської ради 26.01.2012 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

У вказаній квартирі окрім позивача зареєстровані: ОСОБА_2 - донька позивача та неповнолітній ОСОБА_3 , 2010 року народження онук позивача.

Позивач зазначає, що донька і онук зареєстровані у вказаній квартирі формально і не проживають у ній, оскільки відповідач з чоловіком та дітьми у тому числі з неповнолітнім ОСОБА_4 , з 2010 року фактично проживають у республіці Португалія. ОСОБА_5 народився в ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі неповнолітній ОСОБА_7 з 2017 року по теперішній час навчається у школі у м. Порту ді Мош у Португалії.

Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі з 2010 року підтверджується Актом №16349, складеним інспектором ВВС ТОВ «ЖЕО» за участі сусідів і завіреним директором ТОВ «ЖЕО» від 07.02.2023 року.

Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, особистих речей в квартирі не мають. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачам не чинила. Разом з цим, незважаючи на те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі вже тривалий час, вони продовжують бути зареєстрованими в ній, що тягне за собою додаткові витрати на оплату комунальних послуг та експлуатаційних витрат, які не надаються, але нараховують за відповідачами і які вимушена сплачувати позивач.

Крім того, реєстрація відповідачів у вказаній квартирі позбавляє позивача можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

В наслідок позбавлення неповнолітнього права користування квартирою АДРЕСА_1 права неповнолітнього ОСОБА_8 не будуть порушені, оскільки у вказаній квартирі він ніколи не проживав і не проживає до цього часу, оскільки проживає у АДРЕСА_2 у квартирі, придбаній батьками у цьому ж місті і там же і навчається. Наміру повертатися до України сім`я немає.

У зв`язку із зазначеним вище, позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2023 року позов прийнято до розгляду та призначено до підготовчого засідання.

28.06.2023 року представник відповідачів - адвокат Федчук С.М. надаладо суду письмовий відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначила, що визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2023 року підготовче провадження в справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кислов Ю.А. в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, від представника відповідачів- адвоката Федчук С.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечили.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо позовних вимог, просила враховувати інтереси неповнолітнього ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК УРСР в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вінницької міської ради 26.01.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав від 16.03.2012 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» від 13.02.2023 року за № 324, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Акту №16349, складеного інспектором ВВС ТОВ «ЖЕО» за участі сусідів і завіреного директором ТОВ «ЖЕО» від 07.02.2023 року, у спірній квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають.

Згідно запису про народження за №1155 за 2010 рік, переведеного з португальської на українську мову, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Порту-де-Мош (республіка Португалія), батьками якого є мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_9 .

Суд знаходить обґрунтованою вимогу позивача про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування належною позивачу на праві приватної власності квартирою. Право власності позивача на квартиру згідно ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Право позивача порушено і підлягає судовому захисту.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма права користування членом сім`ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч.1 ст.156 ЖК УРСР, яка більш чітко конкретизує такий обсяг прав користування житлом, а саме за відсутності угоди про порядок користування між власником та членом його сім`ї, укладеного при вселенні останнього.

Разом з тим, положенням ч.2 ст.405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника (у тому числі колишнім членом сім`ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Враховуючи, що судом не встановлено чинення перешкод відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні квартирою, а також, те, що відповідачі більше року не проживають за місцем реєстрації без поважних причин (протилежного судом не встановлено), ним не цікавляться, витрат по його утриманню не несуть, що свідчить про відсутність у них інтересу до житла, добровільно обрали своїм житлом житло відмінне від адреси реєстрації, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком.

Крім того, суд дійшов висновку, що задоволення позову не порушує права цих відповідачів на житло.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316-319, 321, 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 158,163 ЖК УРСР, ст. ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.07.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Суддя: