ПОСТАНОВА
іменем України

11 квітня 2023 року м. Кропивницький

справа № 393/383/22

провадження № 22-ц/4809/440/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2022 року у складі судді Добрострой О.С.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , або до виникнення обставин, передбачених ст.85 СК України. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2021 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов мотивований тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2022 року позовну заяву задоволено. Зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко С.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Бурлаченко С.Ю. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Позивач у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 2008 року, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4 зворот, 7).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-18).
15 серпня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №378, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 серпня 2014 року, яке видане Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.44).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , або до виникнення обставин, передбачених ст.85 СК України (а.с.12-15).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-11).
Згідно з довідкою про доходи від 24 серпня 2022 року №13 позивач працює у ФОП ОСОБА_9 на посаді експедитора і отримує заробітну плату (а.с.19).
Постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) від 26 жовтня 2022 року звернуто стягнення на доходи боржника у виконавчому провадженні №44014648 ОСОБА_1 . У цій же постанові зазначено, що боржник отримує дохід у в/ч НОМЕР_3 (а.с.48-49).
Відповідно до копії довідки-розрахунку від 17 січня 2015 року та копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2022 року ОСОБА_1 має борг по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 119799,25 грн (а.с.51).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зміна сімейного стану позивача та з`явлення у його сім`ї осіб, які перебувають на його утриманні, є підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року, а саме з 1/4 частини на 1/6 частину.
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі по тексту - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п.1 ст.18, п.п.1, 2 ст.27 Конвенції держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
У поданій позовній заяві, як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 2014 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , від яких народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого на користь ОСОБА_4 він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття та утримання цивільної дружини до досягнення дитиною трьох років, або до виникнення обставин, передбачених ст.85 СК України.
Так, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини - ОСОБА_5 , не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Місцевий суд у порушення зазначених вище вимог закону не врахував те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого цивільного шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні за змістом висновки неодноразово викладалися в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).
Зокрема, колегія суддів також відхиляє доводи щодо стягнутих рішенням суду аліментів на утримання цивільної дружини ОСОБА_4 , оскільки вони присуджуються лише виходячи з можливостей платника, принципу справедливості, розумності та потреб дружини.
Враховуючи зазначене вище апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б дали суду можливість встановити в дійсності значне погіршення майнового стану апелянта, або інших доказів для можливості застосування норм статті 192 СК України.
Відповідно до положень ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З позивача на користь відповідача підляже стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання апеляційної скарги по справі у розмірі 1488,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, задовольнити.
Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2022 рокускасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 квітня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко