Справа № 462/5423/22 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/407/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьона С.Ю.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Свої вимоги мотивував тим, що в документах ОСОБА_3 містяться неточності. Так, після одруження вона взяла прізвище чоловіка ОСОБА_4 . Після цього набула право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Однак, станом на момент набуття права власності прізвище не змінила. Просить суд встановити факт належності реєстраційного посвідчення із зазначенням ОСОБА_3 ОСОБА_5 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, визнані доведеними невстановлені обставини, висновки суду не відповідають обставинам справи, та судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не враховано, що листом від 19.05.2022 року Сьомої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області йому рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту щодо належності правовстановлюючих документів.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не надано жодних належних та допустимих доказів щодо неможливості внесення відповідних змін Чернелицькою селищною радою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Скварява Золочівського району, Львівської області, паспорт серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 одружилися 24 січня 1988 року, після одруження прізвище дружини ОСОБА_4 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_3 від 27.10.1988 року ОСОБА_3 набула право власності на квартиру розташовану за адресом АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

У зв`язку з тим, що у свідоцтві про смерть вказана « ОСОБА_4 » а у реєстраційному посвідченні від 27 жовтня 1988 року та договорі купівлі-продажу на підставі якого, померлій належить квартира АДРЕСА_2 вказана «Галай», державним нотаріусом рекомендовано заявнику ОСОБА_1 звернутись до суду для встановлення факту щодо належності реєстраційного посвідчення на прізвище « ОСОБА_3 » - померлій ОСОБА_5 .

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Згідно п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі №554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі №636/4087/19 (провадження№ 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; установлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник просив встановити факт належності реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_3 від 27.10.1998 року із зазначенням ОСОБА_3 ОСОБА_5 , посилаючись при цьому на те, що іншої можливості встановити цей факт немає.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд поверхнево розглянув вказану заяву, не встановивши належні обставини справи, зазначивши що померла ОСОБА_6 є бабусею заявника а не дружиною, та вказав, що заявник мав звернутись в Чернелицьку селищну раду, яка немає жодного відношення до вказаної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 після одруження з ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_4 , проте з невстановлених обставин при оформленні права власності на квартиру було вказано її дівоче прізвище ОСОБА_7 , оскільки встановлення факту необхідне для оформлення спадкових справ заявнику, колегія суддів вважає що заява підлягає до задоволення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Залізничного районного суду м.Львова підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про задоволення заяви.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_3 від 27.10.1998 року із зазначенням ОСОБА_3 ОСОБА_5 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.