ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м.Суми

Справа №592/2992/23

Номер провадження 22-ц/816/1022/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 квітня 2023 року в складі судді Катрич О.М., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що 31 серпня 2012 року між ним та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у них є спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення дитина залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_3 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року шлюб між ним і ОСОБА_3 було розірвано та задоволено позов ОСОБА_3 до нього про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку. Наразі обставини змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини у вказаному розмірі, так як між ним та ОСОБА_2 , 07 липня 2021 року було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу з ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вони не проживають однією сім`єю, ОСОБА_2 проживає окремо з малолітньою дитиною. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року було задоволено позов ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку на утримання малолітньої доньки та 1/6 від всіх видів його заробітку на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. У зв`язку з вище викладеними обставинами, загальна сума стягуваних з нього аліментів становить 1/4 на утримання його неповнолітнього сина та 1/4 на утримання малолітньої доньки, а також 1/6 на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, що у процентному співвідношення становить 66 % від всіх видів його доходу, а додаткової можливості працювати для забезпечення своїх потреб він не має, так як займає посаду в Національній поліції України, що відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та «Про національну поліцію» забороняє займатися іншою оплачуваною діяльністю. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Посилаючись на вищевикладені обставини, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року на користь ОСОБА_2 на утримання його малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2022 року народження з 1/4 до 1/6 від усіх видів його заробітку щомісяця. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року на користь ОСОБА_3 на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2015 року народження з 1/4 до 1/6 від усіх видів його заробітку щомісяця.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому зазначає, що його сімейний стан та матеріальне становище змінилися у зв`язку зі вступом в інший шлюб, народженням у другому шлюбі доньки, що на підставі положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зменшення встановленого розміру аліментів на користь обох стягувачів, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Вказує, що стягнення з нього аліментів на утримання доньки та на утримання ОСОБА_2 до досягнення донькою трирічного віку призвело до зміни в бік погіршення його матеріального стану.

На його думку оскаржуваним рішенням фактично не надано оцінки його доводам та не спростовано посилання на суттєві зміни в погіршенні його матеріального стану в зв`язку з народженням його доньки в іншому шлюбі та стягнення на її утримання аліментів та аліментів на утримання її матері ОСОБА_2 .

Зазначає, що за умови стягнення 66 % отримуваного ним доходу в нього не буде можливості оплачувати своє навчання та оплачувати необхідне йому лікування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Маховик Р.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та її представника адвоката Маховика Р.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2012 року між позивачем та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис за № 976, серія свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с. 11).

Відповідно до витягу з порталу ДІЯ вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розірвано та стягнуто аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку ОСОБА_1 на утримання сина до його повноліття на користь матері - ОСОБА_3 . Дане рішення суду було залишено без зміни апеляційною інстанцією. (а.с. 3-5).

Відповідно до свідоцтва про шлюб вбачається, що 07 липня 2021 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис за № 570, серія НОМЕР_2 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 вбачається, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки та 1/6 від всіх видів заробітку ОСОБА_1 на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. (а.с. 6). Дане рішення набрало законної сили і ніким не оскаржувалося в апеляційній інстанції.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_4 від 20 жовтня 2020 року (а.с. 7).

Згідно довідки про доходи № 611 від 17 березня 2023 року, яка видана ОСОБА_1 вбачається, що він обіймає посаду командира роти Департаменту патрульної поліції та загальна сума доходу за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року становить 365 623, 74 грн (а.с. 25).

Згідно довідки № 61417989 від 20 березня 2023 року вбачається, що на виконанні в Зарічному ВДВС у м. Суми перебуває виконавче провадження № 61417989 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 (а.с. 27А).

Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_2 № 858 від 29 березня 2023 року вбачається, що вона одержує в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради допомогу при народженні дитини на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року в розмірі 10320 грн 00 коп.; з 01 червня 2022 року по 31 травня 2025 року в розмірі 860 грн 00 коп. (а.с. 50).

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 квітня 2023 року, видана ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_5 04 травня 2022 року, потребує масажу розслабляючого та ЛФК, парафінові аплікації та седативні ванни (а.с. 52).

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що у позивача наявний стабільний та достатній дохід, що дає можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, з урахуванням інтересів та потреб дітей, тому прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст.15 ЦК України).

У частині першій ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою ст. 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що розмір аліментів, визначений рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року та цього ж суду від 31 січня 2023 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач є батьком іншої дитини, без доведення погіршення його майнового стану, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та суперечитиме їх інтересам.

Щодо доданих ОСОБА_1 до апеляційної скарги копії довідки про доходи, копії договору про навчання, копії довідки про стан здоров`я, копії адвокатських запитів, копії довідок виконавчої служби, то слід зазначити наступне.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частинами першою-третьою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі №752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) зазначено, що за змістом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №336/1461/19 (провадження №61-17391св20), від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц (провадження № 61-2393св21), від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 (провадження № 61-106св21) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Враховуючи викладене, вищевказані документи, що були додані до апеляційної скарги, не існували на час ухвалення рішення судом першої інстанції, та відповідно не могли бути враховані як доказ під час розгляду справи.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтував в суді першої інстанції неможливість отримання таких документів до ухвалення районним судом рішення, а зазначив про це вже в апеляційній інстанції.

Доводи апеляційної скарги про суттєві зміни в погіршенні матеріального стану позивача в зв`язку з народженням його доньки в іншому шлюбі та стягнення на її утримання аліментів та аліментів на утримання її матері ОСОБА_2 , що є підставою для зменшення розміру аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21), від 30 серпня 2021 року у справі №301/2160/20 (провадження №61-10800св21).

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про те, що на даний час сума аліментів, що стягуються з нього становить 66 % доходу не заслуговують на увагу з огляду на слідуюче.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Тому доводи позивача про необхідність зменшення розіру аліментів за рахунок неповнолітньої дитини є безпідставними, оскільки сума відсотків аліментів, що стягуються на дітей з відповідача складає 50 % (1/4+1/4) або 25 % + 25 %.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується також суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Від представника ОСОБА_3 - адвоката Маховика Р.В. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу та в прохальній частині заявлено клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Разом з відзивом надана копія договору про надання професійної правничої (правової) допомоги у цивільній справі від 17 червня 2023 року, копія ордеру про надання правничої (правової) допомоги № б/н від 17 червня 2023 року, укладеного між відповідачем та адвокатом Маховиком Р.В. та на підтвердження оплати правової допомоги надано копію квитанції від 19 червня 2023 року на суму 2500,00 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2500 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2023 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

Ю. О. Філонова