1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 318/2413/21 2/335/1229/2023
про відмову у відкритті провадження у справі
19 квітня 2023 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-
25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області в інтересах своєї матері ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.
Ухвалою судді Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2021 року зазначену позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду.
Відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 який діяв в інтересах ОСОБА_2 , було повернуто особі, яка її подала.
ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Запорізького апеляційного суду в касаційному порядку.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах ОСОБА_1 , задоволено. Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Згідно постанови Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2021 року у цій справі скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.09.2022 року № 49/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області на Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у зв`язку з воєнним станом.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Кам`янко-Дніпровський район Запорізької області та утворено Василівський район Запорізької області.
Пунктом 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.
На час надходження справи до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя воєнний стан не припинено та не скасовано.
Через те, що відповідно до позовної заяви місце проживання всіх учасників справи зазначено на території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, судом було здійснено запити щодо місця реєстрації всіх осіб, а так само щодо їх можливої реєстрації як внутрішньо переміщених у зв`язку з окупацією військами Російської Федерації вказаної місцевості.
Згідно повідомлення управління ДМС в Запорізькій області, яке надійшло до суду 03.04.2023, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Знята з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На запит суду відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по місту Запоріжжю та Запорізькій області відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено актовий запис № 430 про її смерть, складений 06.12.2021 Кам`янко-Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідь про наявність такого актового запису надійшла до суду 17.04.2023.
Згідно актового запису про смерть № 430 від 06 грудня 2021 року гр. ОСОБА_2 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Грізне Вільнянського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 84 роки, причина смерті інша вірусна пневмонія.
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О. знаходилася у відпустці з 13.04.2023 по 18.04.2023 включно.
Стаття 46 ЦПК України передбачає, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Відповідно до ст. 47 ЦПК України визначено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.
Відповідно до ч. ч.1, 4 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.
Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Стаття 242 ЦК України передбачає, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.
Норма, передбачена ч. 2 ст. 172 СК України щодо права дочки, сина захищати своїх батьків без спеціальних на те повноважень є спеціальною процесуальною нормою, яка змістовно відрізняється від офіційно-функціонального представництва (ст.ст. 56, 57 ЦПК України). Норма ч. 2 ст. 172 СК України врегульовує сімейні відносини з притаманними їм особисто-довірчим характером, які за своїм змістом та суб`єктним складом дещо подібні до процесуальних відносин законного представництва (ст. 59 ЦПК України), але не тотожні. Так, ст. 59 ЦПК України містить перелік осіб, які виступають у процесі законними представниками, їх перелік не є вичерпним, проте вичерпним є перелік осіб, яких можуть представляти законні представники і до цього переліку не входять непрацездатні, немічні батьки, які потребують захисту дітей.
У зв`язку з викладеним правовідносини, в яких реалізується право звернення повнолітніх дочки, сина за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків на підставі ч. 2 ст. 172 СК України слід кваліфікувати як особливий вид представництва (представництво sui generis), який має особливий склад суб`єктів, зміст та підстави виникнення.
В будь-якому разі представництво тісно пов`язано з особою, яку представляють і одною з підстав його припинення є смерть такої особи.
Згідно п.6 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися до суду або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва
Виходячи з положень ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд зобов`язаний зупинити провадження до залучення до участі у справі правонаступника.
Таким чином, з наведеного вбачається, що вказана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли, зокрема, позивач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак, помер після відкриття провадження у цивільній справі.
Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України, шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі. Цивільний процесуальний кодексу України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.
У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки, процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2018 року у справі справа № 489/4072/16-ц (провадження № 61-1630 св 17).
Як встановлено з матеріалі цивільної справи провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , не відкривалося, судом до розгляду не приймалася.
На час надходження зазначеної цивільної справи до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позивач ОСОБА_2 вже померла. В обґрунтування позову зазначалося про наявність підстав відшкодування шкоди завданої ОСОБА_2 бездіяльністю її представника за довіреність ОСОБА_3 , що також є безпосередньо пов`язаним з особою позивача.
При таких обставинах, враховуючи вищенаведене та те, що процесуальне правонаступництво можливо лише після відкриття провадження у справі, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження по даній справі слід відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 46, 47, 55, 186, 260, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.
Копію ухвали суду направити представнику позивача.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 19.04.2023.

Суддя: О.О. Романько