Справа № 616/829/21
Номер провадження 2/948/582/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.12.2010р. між ним та відповідачем був укладений договір б/н про надання банківських послуг б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 700, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.12.2013р. з відповідача було стягнено заборгованість за вказаним договором в розмірі 22 553, 23 грн нараховану станом на 31.08.2013р. Після подання заяви до суду з 26.09.2013р. по 31.08.2021р. відповідач має заборгованість у розмірі 23 343, 50 грн, яка складається з індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у розмірі 23 343, 50 грн та судові витрати.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

14.12.2021 р. за ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с.97).

Позиції учасників судового провадження

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.128-132, 138-140, 147-148, 151), представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.133, 149).

Оскільки відповідач з`являвся до Великобурлуцького районного суду (а.с.106), суд не вбачає підстав для винесення заочного рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 27.12.2010р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якої вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг становить Договір про надання банківських послуг (а.с.32-82).

Згідно довідки про зміну умов кредитування, відповідачу 27.12.2010р. встановлено кредитний ліміт в розмірі 6 700, 00 грн, який 23.02.2011р. становив 8 700, 00 грн, а 19 та 20.03.2022р. 10 700, 00 грн, а з 30.10.2019р. 0, 00 грн (а.с.28).

Як видно з довідки про видачу кредитний карток, відповідачу 27.12.2010р. була видана лише одна кредитна карта з терміном дії до 11/14 (а.с.27).

У наданій банком виписці за договором відображені дата та деталі операції і номери карток (а.с.19-26).

Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.12.2013р. з відповідача на користь банку була стягнута основна заборгованість за кредитним договором від 27.10.2010р. в розмірі 10 695, 41 грн станом на 31.08.2013р. (а.с.13-14).

З наданого позивачем розрахунку видно, що з огляду на суму боргу, що становить 10 695, 41 грн, за період з 25.09.2013 по 31.08.2021р. індекс інфляції становить 20 797, 70 грн, а 3 % річних 2 545, 80 грн (а.с.15-18).

Мотиви суду

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з матеріалів справи на підтвердження своїх вимог позивач надав докази про те, що між ним та відповідачем 27.12.2010р. був укладений кредитний договір, а оскільки відповідач його належним чином не виконував, а тому позивач вважає, що має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат із простроченої суми 10 695, 41 грн, яка стягнута за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.12.2013р.

Водночас, у поданому позові та рішенні суду мова йде про різні дати кредитних договорів, зокрема у позові, який розглядається, датою договору є 27.12.2010р., в той час, як у рішенні суду датою договору є 27.10.2010р.

Крім цього, якщо звернутися до змісту судового рішення судом було установлено, що сплата відсотків за договором становила 30% річних, тоді як до цього позову, позивач додав витяг з Тарифів, який хоча і не підписаний позивачем, але містить відомості щодо чотирьох кредитних карт, жодна з яких у кредитному договорі не відмічена, а тому суд позбавлений можливості ототожнити кредитні договори.

З метою усунення цих протиріч, судом було на адресу позивача направлено відповідний лист (а.с.146), відповідь на який позивач не надав, а обмежився направленням клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.149).

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Отже, з огляду на викладене, у випадку не пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, стягувач втрачає право на отримання сум стягнених за рішенням суду, а відтак зобов`язання вважається припиненим на підставі закону.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Всупереч вказаним нормам, позивач не надав суду доказів на усунення розбіжностей щодо дати укладення договору зазначеного у цьому позові та у рішенні суду, як і не надав доказів того, що він не пропустив строк звернення рішення до виконання, у зв`язку чим зобов`язання не припинилося.

Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт існування простроченого боргу у відповідача перед банком у розмірі 10 695, 41 грн, а відповідно підстав для нарахування сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, а відтак вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судовий збір стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя С.В.Кравець