Справа № 471/287/23
Провадження №2/471/102/23
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" липня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукова І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Братське цивільну справу № 471/287/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В своєму позові позивач зазначає, що 15 грудня 2000 року між позивачем та ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею "РіКо-АЛЬЯНС" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-128. Зобов`язання по цьому договору було виконано в повному обсязі: позивач сплатив ОСОБА_2 оговорену суму - 5000 грн., а відповідач віддала документи на будинок та ключі від нього. Право власності на вказаний будинок позивач зареєстрував в Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі №1838 від 18.12.2000 року. В даний час виникло питання щодо відчуження вказаного будинку. Звернувшись до нотаріуса позивач дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який посвідчує право власності на будинок, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки відповідач змінив місце проживання.

Представник позивача до початку судового засідання звернулась із заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2000 року між позивачем та ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею "РіКо-АЛЬЯНС" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-128.

Зобов`язання по цьому договору було виконано в повному обсязі: позивач сплатив ОСОБА_2 оговорену суму - 5000 грн., а відповідач віддала документи на будинок та ключі від нього.

В даний час виникло питання щодо відчуження вказаного будинку. Звернувшись до нотаріуса позивач дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який посвідчує право власності на будинок, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки невідомо де перебуває відповідач, бачились тільки кілька разів під час купівлі-продажу будинку.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Тому, оскільки цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 31 січня 2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов`язання за договором купівлі-продажу магазину сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-128 від 15 грудня 2000 року, укладеним на універсальній товарній біржі Ріко-Альянс; крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку, з господарськими спорудами та будівлями.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити .

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України- Братського) району Миколаївської області, укладений між мною та ОСОБА_2 , на суму 5000 гривень, та зареєстрований універсальною товарною біржею "РіКо-АЛЬЯНС", 15 грудня 2000 року за №3-128.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Миколаївського апеляційного суду.

СуддяІ.Б. Гукова