Справа №490/6313/21
Провадження № 22-ц/812/413/23
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва 20 січня 2023 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Шолох Л.М., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про повернення стягнених коштів за виконавчим написом нотаріуса

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про повернення стягнених коштів за виконавчим написом нотаріуса.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано за № 14530 та яким запропоновано до стягнення з ОСОБА_2 (нині - ОСОБА_1 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 червня 2010 року за період з 25 червня 2010 року по 31 липня 2017 року у розмірі 157 767,38 грн.

На примусове виконання зазначеного виконавчого напису 29 січня 2018 року Новоукраїнським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (нині Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно-східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), далі - Новоукраїнський РВ ДВС) відкрито виконавче провадження № 55654093.

Вказує, що у подальшому вона звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2021 року по справі № 490/9216/20 виконавчий напис, вчинений 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O. та зареєстрований за № 14530, визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначене рішення суду набрало законної сили 23 березня 2021 року.

У ході виконавчого провадження № 55654093 державним виконавцем 16 березня 2018 року звернуто стягнення на її заробітну плату, яку вона отримує у Миколаївській регіональній державній лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів.

29 грудня 2020 року державним виконавцем Новоукраїнського РВ ДВС винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, яку також направлено за місцем роботи.

Наразі виконавче провадження № 55654093 завершено шляхом винесення 20 травня 2021 року виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку зі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню).

Вказує, що в межах виконавчого провадження № 55654093 з неї стягнуто кошти у розмірі 47 376 грн.63 коп., з яких: 43 054 грн.78 коп. перераховано стягувачу, 4 321 грн.85 коп. перераховано в рахунок стягнення виконавчого збору.

Посилаючись на те, що правова підстава для отримання АТ КБ «Приватбанк» коштів у сумі 43 054 грн.78 коп. відпала, то в силу приписів ст.1212 ЦК України, підлягають поверненню їй, як безпідставно набуте майно.

Враховуючи вищенаведене, просила стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти у розмірі 43 054 грн.78 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк (далі АТ КБ «ПриватБанк») на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 43 054 грн. 78 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн 00 коп.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказував, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що на підставі оскаржуваного у цій справі виконавчого напису з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто кошти у розмірі 43 054 грн.78 коп.

Оскільки підстава набуття АТ КБ «Приватбанк» коштів у розмірі 43 054 грн.78 коп. відпала, так як виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, а тому відповідно до приписів частини першої статті 1212 ЦПК України, вони підлягає стягненню на користь позивача.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що вищезазначене рішення є незаконним та необґрунтованим через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначають, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог вона посилається на положення ст. 1212 ЦК України, яка регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Посилаються на те, що позивач внесла грошові кошти у розмірі 43 054 грн 78 коп. на рахунок банку з метою погашення заборгованості по Кредитного договору № б/н від 25 червня 2010 року (договір недійсним не визнано), відтак вказані кошти банк отримав на підставі договірних зобов`язань, а тому оспорювана сума не вважається такою, що отримана банком безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано за № 14530 та яким запропоновано до стягнення з ОСОБА_2 (нині - ОСОБА_1 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 червня 2010 року за період з 25 червня 2010 року по 31 липня 2017 року у розмірі 150 767 грн.38 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту -7923 грн., заборгованість за відсотками -131 011 грн.79 коп., заборгованість з пені та комісії - 4177 грн, заборгованість по штрафам( фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам( відсоток суми заборгованість) -7155 грн.59 коп., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн.( а.с.7,15-17).

На примусове виконання зазначеного виконавчого напису 29 січня 2018 року Новоукраїнським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (нині Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно-східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), далі - Новоукраїнський РВ ДВС) відкрито виконавче провадження № 55654093 ( а.с.8).

У ході виконавчого провадження № 55654093 державним виконавцем 16 березня 2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.9).

22 грудня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду від 23 грудня 2020 року у справі №490/9216/20 зупиненою стягнення на підставі вищевказаного виконавчого напису.

29 грудня 2020 року державним виконавцем Новоукраїнського РВ ДВС винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, яку також направлено за місцем роботи. (а.с.10-11).

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2021 року по справі № 490/9216/20 виконавчий напис, вчинений 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O. та зареєстрований за № 14530, щодо звернення стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 150 767 грн. 38 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначене рішення суду набрало законної сили 23 березня 2021 року ( а.с.15-17).

Постановою старшого державного виконавця Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20 травня 2021 року виконавче провадження № 55654093 закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку зі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) (а.с.10-11).

Із повідомлення Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №11962/19.17 від 20 липня 2021 року вбачається, що на виконанні знаходиться виконавче провадження №АСВП 55654093 по стягненню з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 152 567 грн.38 коп., згідно виконавчого провадження №НМІ 537977 виданого 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом.

Станом на 20 липня 2021 року провадження завершено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно рішення суду про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню. За період 29 січня 2018 року по 20 травня 2021 року з боржника було стягнуто та перераховано стягувачу 43 054 грн.78 коп. та виконавчого збору 4 321 грн. 85 коп.( а.с.14)

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 2, 3 статті 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Отже, оскільки правові підстави набуття відповідачем грошових коштів стягнутих з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Враховуючи те, що АТ КБ «Приватбанк» внаслідок розподілу утриманих з позивача грошових коштів, отримано 43 054 грн. 78 коп., що підтверджується довідкою Новоукраїнського РВ ДВС від 20 липня 2021 року № 111962/19.17, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення їх позивачу на підставі статті 1212 ЦК України.

Доводи АТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивачем внесені грошові кошти у розмірі 43 054 грн 78 коп. на рахунок банку з метою погашення заборгованості по Кредитного договору № б/н від 25 червня 2010 року (договір недійсним не визнано), відтак вказані кошти банк отримав на підставі договірних зобов`язань, а тому оспорювана сума не вважається такою, що отримана банком безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України, є безпідставним, оскільки кошти у сумі 43 054 грн.78 коп. були стягнуті з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в судовому порядку визнаний таким, що не підлягає виконання. В свою чергу, судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала (постанова Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20).

Питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед банком за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 20 квітня 2023 року.