Справа № 199/9835/22
(2/199/891/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

10.07.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Гідроспоруди» Дніпровської міської ради,про відшкодування шкоди, заподіяної в результате дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2022 р. представник позивача Демарчук Микола Володимирович звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 18.02.2022 р. в м. Дніпро по вул. Малиновського біля будинку №14 А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Трактор Белорус 82,1» д.р.н. НОМЕР_1 з причіпом «НТС-5», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Nissan Primaster, д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та власником якого є позивач. Цивільна-правова відповідальність власника трактору застрахована в ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп». Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2022 р. (справа №199/1456/22). Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про виплату відшкодування, проте, відповідач відмовив у виплаті відшкодування, посилаючись на те, що страхувальник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку.

За висновком експерта Дроздова Ю.В. за №1504/22 від 18.04.2022 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Nissan Primaster, д.р.н. НОМЕР_3 склала 674260,15грн., ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 196932,63 грн., отже вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, а тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля, а саме 196932,63 грн.

Позивач просив стягнути суд стягнути з відповідача 100000,00 грн. страхового відшкодування, судовий збір в сумі 1000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначалося, що 29 вересня 2021 р. між КП «Гидроспоруди» ДР (страхувальник) та ТОВ укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів №К/184353, згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю, працездатності, майну третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу трактора Белорус 82.1 реєстраційний номер НОМЕР_4 .

У порушення п. 19.2.2 договору страхування страхувальник не повідомив страховика про зміну реєстраційних номерів забезпеченого ТЗ з Т07684АЕ на Т10682АЕ. Крім того, відповідно до п. 20.1.1 договору страхування при настанні події, яка в подальшому може бути кваліфікована, як страхової випадок, страхувальник (експлуатант) зобов`язаний здійснити таки дії: негайно, але не пізніше 12 (дванадцяти) годин з моменту настання події повідомити страховика про настання такої події (ДТП). Відповідно до умов договору страхування, підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на те причин, а також невиконання або неналежне виконання страхувальником обов`язків, передбачених умовами договору. Відповідач зазначає, що, оскільки страхувальником (КП «Гидроспоруди» ДР)) не було дотримано умов договору в частині своєчасного повідомлення про настання страхового випадку та неповідомлення про зміну реєстраційних номерів забезпеченого ТЗ, то страхова компанія прийняла рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що відповідно до умов договору страхування (п. 20.1.7) страхувальник зобов`язаний надати страховику письмове повідомлення про настання події, яка в подальшому може бути кваліфікована, як страховий випадок, за формою, встановленою страховиком, протягом (трьох) робочих днів з дати такої події. Враховуючи, що 19-20 лютого 2022 р. є вихідними, то строк, встановлений договором, спливав 23.02.2022 р. Саме в цей день страхувальник надав страховику письмове повідомлення про ДТП, та позивач наполягав, що страхувальник (третя особа по справі) своєчасно повідомив про настання страхового випадку, вказував, що у відповідача була можливість переконатися, що подія є страховим випадком.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у позовній заяві представник позивача зазначив про можливість розгляду справи за відсутністю позивача. Також в подальшому від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника відповідача.

Третя особа - Комунальне підприємство «Гідроспоруди» Дніпровської міської ради не скористалася правом брати участь у судових засіданнях.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, 29.09.2021 р. між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (страховик) та Комунальним підприємством «Гідроспоруди» Дніпровської міської ради (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №184353, відповідно до розділу 4 якого забезпечуваним транспортним засобом є Трактор Беларус, модель 82.1, рік випуску -2016, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова ідент. № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 .

Страховим випадком за розділом 5 договору є: настання цивільної відповідальності особи, цивільна відповідальність якої застрахована, відповідно до договору, що визначається у судовому порядку та/або за згодою сторін, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю і працездатності та/або майну третьої особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час експлуатації ЗТЗ.

Відповідно до Розділу 7 та п. 8.1 договору, страховий ліміт на 1 ЗТЗ складає 100 000,00 грн. та ліміт відповідальності на один страховий випадок на один ЗТЗ складає 100% от страхової суми. Строк дії договору визначений сторонами з 01.10.2021 р. по 31.03.2022 р. (розділ 12 Договору).

18.02.2022 р. в м. Дніпрі на вул. Малиновського, буд. 14А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Трактор Беларус 82.1», д.р.н. НОМЕР_7 та причеп «НТС-5», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Nissan Primaster», д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , власником автомобіля є ОСОБА_1 .

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2022 р. (справа №199/1456/22 (3/199/821/22) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже вчинення працівником третьої особи зіткнення з автомобілем позивача та вина працівника третьої особи в цій дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2022р. по справі №199/1456/22 (3/199/821/22) та ці обставини не підлягають доказуванню в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Nissan Primaster», д.р.н. НОМЕР_3 який належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Як визнав відповідач, водій третьої особи ОСОБА_2 повідомив його за телефоном цілодобової гарячої лінії 21.02.2022 р. Зазначена обставина не оспорюється учасниками справи, а тому суд вважає доведеним повідомлення відповідача про настання страхового випадку саме 21.02.2022 р.

14.03.2022 р. представником позивача направлено на електронну адресу відповідача наступні документи: повідомлення про ДТП, запрошення на експертизу, заяву на виплату страхового відшкодування, копію схеми ДТП, копію довіреності на ім`я представника позивача ОСОБА_4 , копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ «Nissan Primaster», д.р.н. НОМЕР_3 тощо.

Відповідно до висновку експерта №1504/22 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), складеного 18.04.2022 р. судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобілю «Nissan Primaster» р/н НОМЕР_3 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 196 932 грн. 63 коп.

Листом від 07.10.2022 р. за №22-546461/3 відповідач просив представника позивача надати документи, що підтверджують розмір нанесеної шкоди майну третьої особи (експертну оцінку по пошкодженому ТЗ «Nissan Primaster», реєстраційний номер НОМЕР_3 ).

Листом від 11.10.2022 р. за № вих.-61-8 відповідач повідомив позивача та її представника про відмову у виплаті відшкодування, мотивуючи тим, що третьою особою КП «Гідроспоруди» ДМР було змінено реєстраційний номер забезпеченого транспортного засобу з Т07684АЕ на Т10682АЕ, а також страховика було повідомлено про ДТП з порушенням встановленого договором строку (через три дні замість 12 годин). Посилаючись на п. п.19.2.2, 20.1.1, 24.1.4, 24.1.5 Договору страхування зазначив, що прийнято рішення про відсутність законних підстав для виплати страхового відшкодування.

Представником позивача було подано заяву про перегляд рішення про виплату страхового відшкодування від 17.11.2022 р., яку відповідач залишив без задоволення.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2023 р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін;

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Гідроспоруди» Дніпровської міської ради.

Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту майнових прав позивача, які порушені в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

За змістом статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

В силу статті 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Обов`язки страхувальника визначається статтею 989 ЦК України, статтею 21 Закону України «Про страхування» і умовами договору страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст. 25 Закону «Про страхування»).

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у статті 991 ЦК України і статті 26 Закону України «Про страхування». Цими статтями також встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторонами не оспорено, що дорожньо - транспортна пригода, яка сталася 18.02.2022 р. за участю транспортного засобу «Трактор Беларус 82.1», д.р.н. НОМЕР_7 та причеп «НТС-5», д.р.н. НОМЕР_2 (що належить третьої особі КП «Гідроспоруди» ДМР) та транспортного засобу «Nissan Primaster», д.р.н. НОМЕР_3 (власником якого є позивачка), є страховим випадком.

Також, з боку відповідача не надійшло заперечень щодо розмірів матеріальної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, відтак, суд вважає встановленими зазначені обставини.

Також відповідач не заперечує, що у нього була можливість дослідити обставини події та переконатися, що ця подія є страховим випадком.

Крім того сторонами не доведено та судом не встановлено порушення третьої особою умов договору страхування щодо своєчасності та повноти сплати страхових внесків.

Підставами для відмови в виплаті страхового відшкодування зазначає п.п.19.2.2, 20.1.1, 24.1.4, 24.1.5 договору страхування, а саме несвоєчасне повідомлення водієм третьої особи про ДТП на третій день, замість 12 годин, а також зміна третьою особою державного номеру забезпеченого ТЗ.

Відповідно до зазначених умов:

-страхувальник зобов`язаний при укладанні договору надати страховику інформацію про все відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеню страхового ризику, в подальшому інформувати страховика про будь-яку зміну ступеню страхового ризику не пізніше 3(трьох) робочих днів до дня настання таких змін або протягом 3(трьох) робочих днів з дня настання таких змін, якщо страхувальнику заздалегідь про таки зміни було не відомо, для прийняття останнім рішення про подальшу дію Договору. Неповідомлення страхувальником страховику про зміну ступеня страхового ризику є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. До обставин, фактів, подій, що суттєво впливають на ступень та зміну страхового ризику, відноситься будь-яка зміна даних та/або обставин, повідомлених страхувальником при укладанні договору, в тому числі, але не обмежуючись, про зміну умов і цілей експлуатації ЗТЗ, про зміну реєстраційного номеру та/або номеру кузову ЗТЗ тощо (п. 19.2.2 Договору);

-при настанні події, яка в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник (експлуатант) зобов`язаний здійснити таки дії: негайно, але не пізніше 12 (дванадцяті) годин з моменту настання повідомити страховика про настання такої події (ДТП) за телефоном цілодобової гарячої лінії або +71. Відсутність телефонограми у страховика в зазначений строк є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування (п. 20.1.1 Договору);

-підставами для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є: несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків (п. 24.1.4); невиконання або неналежне виконання страхувальником обов`язків, передбачених умовами договору (п. 24.1.5 Договору)

Частиною 1 статті 991 ЦК України та частиною 1 статті 26 Закону України "Про страхування" передбачені випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, а саме, у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Перелік таких випадків не є виключним, оскільки, як передбачено частиною 2 статті 991 та частиною 2 статті 26 Закону "Про страхування", договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. При цьому слід ураховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником ( Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 13.11.2018 у справі №910/922/18).

Оскільки судом не встановлено та відповідачем не доведено, що через несвоєчасне повідомлення про страховий випадок він не мав можливості встановити, що подія, яка відбулася за участю забезпеченого ТЗ, є страховим випадком, або він не зміг оцінити інші обставини, які мають значення для здійснення страхового відшкодування, то само по собі несвоєчасне повідомлення про страховий випадок не може виправдовувати відмову у виплаті страхового відшкодування.

Також суд вважає за можливе застосувати такий підхід при вирішенні питання щодо виправданості відмови виплати страхового відшкодування через зміну реєстраційного номеру ЗТЗ.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідачем не доведено, що зміна реєстраційного номеру знаходиться в причинно-слідчому зв`язку зі транспортною пригодою або вплинуло будь-яким чином на ДТП, або розмір шкоди, завданої ДТП, змінила параметри, які враховувалися при визначені розміру страхової суми. Також відповідачем не доведено, що зміна реєстраційного номеру позбавила його можливості ідентифікувати ТЗТ, або перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком та сталася саме за участю забезпеченого ТЗ.

Таким чином, суд вважає, що формальна зміна реєстраційного номеру ЗТЗ не є достатньою та виправданою обставиною для відмови в виплаті страхового відшкодування.

Таким чином, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, які підлягають поновленню: позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в межах страхової суми, визначеної в договорі, а саме в сумі 100 000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 000,00 грн. (а.с. 9), відтак, сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволений повністю.

Стосовно витрат на професій правничу допомогу, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України перебачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 згаданої постанови).

На підтвердження надання позивачу правової допомоги суду надані договір про надання правової допомоги від 28.11.2022 р., додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 28.11.2022 р. (а.с. 79 - 82), акт передачі приймання виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги від 28.11.2022 р. (а.с. 83), квитанцію про сплату позивачем визначеного у договорі його учасниками розміру правової допомоги (6 000.00 грн. (а.с. 84)).

Оскільки позов задоволений повністю, а в силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України (п. 1) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 264, 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Гідроспоруди» Дніпровської міської ради,про відшкодування шкоди, заподіяної в результате дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Дата складення повного судового рішення 10.07.2023 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї