Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання протиправним призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому з урахуванням поданої 21.11.2022 заяви про зміну предмету позову та заяви про збільшення розміру позовних вимог просив визнати протиправним призупинення дії трудового договору АТ «Ідея Банк» з ОСОБА_1 з 18 липня 2022 року по 25 жовтня 2022 року; стягнути з АТ «Ідея Банк» середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 18 липня 2022 року по 25 жовтня 2022 року у розмірі 105 345,54 грн; стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок протиправного призупинення дії трудового договору в розмірі 3000,00 грн; стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1984,80 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває в трудових відносинах з АТ «Ідея Банк», працює на посаді фахівця Відділу протидії шахрайству в складі Управління протидії шахрайству.

Підставою для виникнення трудових правовідносин між сторонами є Наказ «Про внесення змін в штатний розпис та прийом на роботу» № 87а-1 від 18 травня 2013 року, яким ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду спеціаліста відділу безпеки Департаменту віндикації. Наказом «Про зміни в особовому складі» № 241 а-1 від 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 було переведено на діючу посаду.

18 липня 2022 року на особистий телефон у месенджері Viber позивачу було надіслано повідомлення про призупинення дії трудового договору від 18 липня 2022 року, яким відповідач, за своєї ініціативи, посилаючись на ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинив дію трудового договору з працівником з 18 липня 2022 року до закінчення періоду дії воєнного стану.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що не відповідають чинному трудовому законодавству.

Вказує, що одержане засобами електронних комунікаційних мереж повідомлення не є оформленим відповідно до вимог, які ставить законодавець, зокрема: призупинення дії трудового договору може бути оформлене наказом/розпорядженням, а не повідомленням. У такому наказі/розпорядженні має бути вказано РНОКПП робітника, з яким призупиняється дія трудового договору, чого не було зроблено відповідачем. У наказі/розпорядженні мають бути зазначені умови відновлення дії трудового договору, про що у повідомленні не згадується.

Повідомлення від 18.07.2022 не є правовою підставою для призупинення дії трудового договору між банком та працівником через його невідповідність профільному акту, що регулює спірні правовідносини, зокрема ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а також існує розбіжність з роз`ясненнями Міністерства економіки України № 4712-06/22838-09 від 09.05.2022.

Відповідачем проігноровано приписи трудового законодавства в частині положень ч.3 ст. 29 КЗпП України, оскільки повідомлення було надіслано на особистий номер ОСОБА_1 в месенджері Viber без накладення удосконаленого електронного або кваліфікованого електронного підпису.

Неналежна форма ознайомлення позивача з документами роботодавця несе, як наслідок, відсутність факту ознайомлення з будь яким документом ОСОБА_1 загалом, в тому числі з Повідомленням.

Відповідач посилається на факт військової агресії рф проти України як основну причину призупинення дії трудового договору, проте це не є обґрунтованим та не відповідає дійсності.

Адвокат Корнієнко С.Б. в інтересах позивача направив адвокатський запит до AT «Ідея Банк» від 13 вересня 2022 року, де, серед іншого, просив надати інформацію, чи було припинено роботу відділення № 1 (яке є постійним місцем роботи позивача) чи інших відділень роботодавця у м. Києві.

28 вересня 2022 року відповідач надіслав адвокату відповідь у якій, зокрема, зазначено, що рішення про припинення роботи Київського відділення № 1 у зв`язку з військовою агресією проти України не приймалось.

Тобто з 11 квітня 2022 року по теперішній час Київське відділення № 1 AT «Ідея Банк» систематично продовжує роботу та надання банківських послуг, а дію трудового договору було призупинено лише із позивачем, без вагомих на те правових підстав.

Позивач протягом вказаного періоду не змінював фактичного місця проживання, перебував в м. Києві за зареєстрованим місцем проживання, бажає і готовий виконувати роботу згідно трудових обов`язків. Призупинення дії трудового договору не було ініціативою позивача.

AT «Ідея Банк», зокрема відділення у м. Києві № 1, та його майно не були знищені в результаті бойових дій, має можливість забезпечити роботою позивача, котрий перебуває у Києві і готовий стати до роботи негайно у найближчий час, проте свавільно призупинило дію трудового договору, порушуючи права позивача.

21 жовтня 2022 року телефонним дзвінком від керівництва AT «Ідея Банк» позивача було запрошено 24 жовтня 2022 року з`явитись на робоче місце та підписати заздалегідь підготовлену посадовими особами відповідача заяву про поновлення дії трудового договору та ознайомитись з Наказом про поновлення дії трудового договору.

24 жовтня 2022 року позивач підписав вказану заяву та одразу був ознайомлений з Витягом з Наказу № 216а від 24.10.2022, де вказується, що з 26 жовтня 2022 року поновлюється дія трудового договору з ОСОБА_1 .

Протиправний стан призупинення дії трудового договору було припинено відповідачем з 26 жовтня 2022 року, наразі позивач працює за своїм постійним місцем роботи. Проте, відповідач не з власної ініціативи поновив дію трудового договору з ОСОБА_1 , а саме завдяки проведеній інформаційно-роз`яснювальній роботі працівниками Головного управління Держпраці у Львівській області, що було здійснено на підставі звернення позивача від 03.10.2022.

Оскільки позивача вже поновлено на роботі, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь тверду грошову суму, якою є середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 липня 2022 року по 25 жовтня 2022 року за 71 робочий день у розмірі 105 345,54 грн.

Також позивач зазначає, що протягом 18.07.2022 - 25.10.2022 він перебував у невизначеному стані, був у більш скрутному матеріальному становищі внаслідок втрати стабільного заробітку, ніж в період трудової діяльності в Банку, що призвело до почуття несправедливості, суму, тривоги, розчарування, негативних душевних хвилювань. Також призупинення трудового договору призвело до страждань, таких як неможливість влаштування на нову роботу, порушення тривалих товариських стосунків. Оскільки стан призупинення дії трудового договору тривав трохи більше 3 місяців, позивач заявляє, що за кожен місяць таких протиправних дій відповідача, позивач поніс нематеріальні втрати у розмірі 1000,00 грн. Загальний розмір немайнової (моральної) шкоди, заподіяної відповідачем позивач оцінює в розмірі 3000,00 грн.

На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.10.2022 позовну заяву залишено без руху.

26.10.2022 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження.

21.11.2022 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову та заява про збільшення розміру позовних вимог.

21.12.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні, пославшись на таке.

Здійснивши повідомлення позивача про призупинення дії трудового договору шляхом надсилання повідомлення через вайбер на його особистий номер, відповідач жодним чином не порушив законодавство.

У відповідності до посадової інструкції позивача, який є фахівцем відділу протидії шахрайству Управління протидії шахрайству, до його функціональних обов`язків входить перевірка кредитних заявок, здійснення виїзних перевірок і таке інше.

Від початку військової агресії проти України в AT «Ідея Банк» значно зменшився рівень кредитування, з березня по квітень 2022 року Банк не кредитував. З травня 2022 року кредитування проводилось в обмеженому режимі. Суми кредитів були нижче рівня залучення фахівців відділу протидії шахрайству. З 28.07.2022 до верифікації мінімальної кількості 10 кредитних заявок залучено 1 працівника ВПШ, з 01.08.2022 - 3 х працівників ВПШ з розрахунку запланованого навантаження. Тобто рівень завантаженості підрозділу ВПШ у 6,5 разів зменшилось у порівняні з довоєнним часом: 1246 заявок січень 2022 року та 193 заявки - серпень 2022 року.

Таким чином банк не міг забезпечити з незалежних від нього причин роботою працівника ОСОБА_1 , що призвело до призупинення з ним трудової угоди.

Також відповідач у відзиві послався на недоведеність вимог позивача щодо завданої йому моральної шкоди.

27.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач послався на те, що доводи відповідача щодо рівня завантаженості позивача у 2021-2022 роках не підтверджені належними та достовірними доказами. Заперечення відповідача щодо стягнення моральної шкоди не обґрунтовані. Відзив на позовну заяву поданий з порушенням вимог процесуального законодавства щодо змісту відзиву та правил надсилання додатків.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку обґрунтованість вимог позивача та про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з АТ «Ідея Банк», працює на посаді фахівця Відділу протидії шахрайству в складі Управління протидії шахрайству.

Підставою для виникнення трудових правовідносин між позивачем та відповідачем є Наказ «Про внесення змін в штатний розпис та прийом на роботу» № 87а-1 від 18 травня 2013 року, яким ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду спеціаліста відділу безпеки Департаменту віндикації. Наказом «Про зміни в особовому складі» № 241 а-1 від 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 переведено на діючу посаду.

Встановлено, що 18 липня 2022 року на особистий телефон у месенджері Viber позивачу було надіслано Повідомлення про призупинення дії трудового договору від 18 липня 2022 року, яким відповідач за своєї ініціативи, посилаючись на Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинив дію трудового договору з позивачем з 18 липня 2022 року до закінчення періоду дії воєнного стану.

03 жовтня 2022 року позивач звернувся із скаргою до Державної служби України з питань праці (Держпраці) на дії відповідача з проханням внести припис про скасування Повідомлення про призупинення дії трудового договору від 18.07.2022 та поновити дію трудового договору з ОСОБА_1

28 жовтня 2022 року Головне управління Держпраці у Львівській області надало відповідь за результатами розгляду зазначеної скарги, де зазначає про очевидні порушення трудового законодавства AT «Ідея Банк». Згідно змісту відповіді, розгляд питання щодо скасування наказу про призупинення дії трудового договору буде можливим після затвердження відповідної форми припису; фахівцями Управління проведено інформаційно-роз`яснювальну роботу, в ході якої посадовим особам AT «Ідея Банк» наголошено на неухильному дотриманні законодавства про працю.

Згідно змісту вказаного листа вбачається, що Головне управління Держпраці у Львівській області фактично визнало протиправним дії посадових осіб AT «Ідея Банк» щодо ОСОБА_1 , проте з поважних причин не може захистити права працівника ефективним способом.

Відповідно до змісту поданої позивачем заяви про зміну предмету позову, вбачається, що 21 жовтня 2022 року телефонним дзвінком від керівництва AT «Ідея Банк» позивача було запрошено 24 жовтня 2022 року з`явитись на робоче місце, підписати заяву про поновлення дії трудового договору та ознайомитись з Наказом про поновлення дії трудового договору.

Встановлено, що 24 жовтня 2022 року позивач підписав заяву про поновлення дії трудового договору і був ознайомлений з Витягом з Наказу № 216а від 24.10.2022, де вказується, що з 26 жовтня 2022 року поновлюється дія трудового договору з ОСОБА_1 .

Наразі позивач працює за своїм постійним місцем роботи, що не заперечується сторонами у справі.

Позивач вважає дії відповідача щодо призупинення дії трудового договору протиправними в зв`язку з чим просить суд про задоволення позову, на що слід зазначити таке.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, який набув чинності 24 березня 2022 року.

Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", главу XIX "Прикінцеві положення" КЗпПУ доповнено пунктом 2 такого змісту: Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною 1 статті 13 Закону № 2136-ІХ, в редакції чинній на час момент надіслання позивачу Повідомлення про призупинення дії трудового договору (18.07.2022) визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин.

Разом з тим, як вбачається з аналізу частини 1 статті 13 Закону, таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Міністерство економіки України розмістило на сайті міністерства та в листі від 09.05.2022 р. № 4712-06/22838-09 коментар до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, зокрема і коментар до статі 13 вказаного Закону. При цьому вважають, що в зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором.

Відповідач обґрунтовуючи рішення про призупинення дії з позивачем трудового договору посилається на те, що від початку військової агресії проти України в AT «Ідея Банк» значно зменшився рівень кредитування, з березня по квітень 2022р Банк не кредитував. З травня 2022р кредитування проводилось в обмеженому режимі. Суми кредитів були нижче рівня залучення фахівців відділу протидії шахрайству. З 28.07.2022р до верифікації мінімальної кількості 10 кредитних заявок залучено 1 працівника ВПШ, з 01.08.2022р - 3 х працівників ВПШ з розрахунку запланованого навантаження. Рівень завантаженості підрозділу ВПШ у 6,5 разів зменшилось у порівняні з довоєнним часом: 1246 заявок січень 2022 року та 193 заявки - серпень 2022р. У відзиві наводить відомості щодо кількості опрацьованих заявок за 2021 рік в загальній кількості 984 заявок, за 2022 рік - в загальній кількості 191 заявка. Відповідач посилається на те, що банк не міг забезпечити з незалежних від нього причин роботою працівника ОСОБА_1 , що призвело до призупинення з ним трудової угоди.

Разом з тим, окрім наведених у відзиві відомостей, відповідачем не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надати роботу позивачу, а доводи відповідача, які зазначені у відзиві не підтверджені документально належними та допустимим доказами.

Згідно листа голови правління АТ «Ідея Банк» за Вих. №Л-2022/2200 від 28.09.2022, рішення щодо припинення роботи Київського відділення №1 у зв`язку з військовою агресією проти України не приймалось.

Таким чином, відповідачем не доведено, що існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Доводи відповідача про те, що у зв`язку з початком військової агресії проти України, він як роботодавець був позбавлений можливості забезпечити позивача роботою, не підтверджені належними доказами.

Крім того, слід зазначити, що в обґрунтування доводів відносно правомірності дій щодо надіслання позивачу 18.07.2022 Повідомлення про призупинення дії трудового договору, відповідачем не було надано до суду Наказ на підставі якого позивачу було надіслано вказане Повідомлення.

Окремо слід зазначити щодо порушення відповідачем положень ч.3 ст. 29 КЗпП України, оскільки як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, Повідомлення про призупинення дії трудового договору було надіслано на особистий номер позивача ОСОБА_1 в месенджері Viber без накладення удосконаленого електронного або кваліфікованого електронного підпису, що не узгоджується з положеннями ч.3 вказаної статті КЗпП України.

Як встановлено вище, Наказом голови правління АТ «Ідея Банк» №216а від 24.10.2022, дію трудового договору з позивачем було відновлено. Згідно вказаного Наказу, поновлено дію трудового договору з ОСОБА_1 з 26.10.2022.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ефективним та достатнім захистом прав позивача є визнання протиправним призупинення дії трудового договору з 18.07.2022 по 25.10.2022, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону України № 2136-ІХ від 15.03.2022 року "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень КЗпПУ, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював та своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправним призупинення дії трудового договору з 18.07.2022 по 25.10.2022, вказаний період часу буде вважатися фактично вимушеним прогулом, викликаним противними діями роботодавця.

Тому у даному випадку, суд, керуючись відповідно до частини 1 статті 10 ЦПК України принципами верховенства права, вважає за можливе, з метою відновлення порушених трудових прав працівника, застосувати за аналогією закону, що передбачено ч. 9 ст. 10 ЦПК України, положення ст. 235 КЗпП, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, оскільки позивача вже поновлено на роботі, доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача тверду суму, якою є середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.07.2022 по 25.10.2022.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (п. 8 Порядку № 100). Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідач заперечуючи проти позову не спростовував розрахунок позивача, контррозрахунку не подав, а тому, суд, перевіривши розрахунок наданий позивачем, вважає за можливе покласти його за основу в рішенні суду.

Згідно довідки про дохід ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 від 12.10.2022 за № 341 та Інформації про структуру заробітної плати позивача за той же період від 12.10.2022 за № 342, позивач у період за квітень-травень заробітну плату не отримував, а за червень 2022 року було лише нараховано лікарняні (за рахунок підприємства), тобто позивач теж не працював та за ним не було збережено заробітку.

Таким чином, останніми двома календарними місяцями для розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу є лютий-березень 2022 року.

Загальний дохід позивача за лютий - березень 2022 року дорівнює: 22644,30 грн + 22802,36 грн = 45 446,66 грн.

Як вбачається із структури заробітної плати позивача, за лютий 2022 року працівнику було виплачено 5051,44 грн відпускних, і ще 12204,08 грн у березні 2022 року (всього 17255, 52 грн.)

Отже, середньою заробітною платою за останні два місяці для подальшого обрахунку буде різниця між загальним доходом (зменшуване) та виплатами, що не враховуються (від`ємник): 45 446,66 грн. - 17255,52 грн. = 28 191,14 грн.

Далі підлягає визначенню середньоденна заробітна плата (частка) шляхом ділення отриманої вище суми - середньої заробітної плати за останні два місяці на кількість відпрацьованих робочих днів у лютому - березні 2022 року (14+5-19) (дільник): 28191,14 грн. - 19 днів = 1483,74 грн.

За період з 18.07.2022 по 25.10.2022 час вимушеного прогулу становить 71 робочий день, отже середній заробіток становить 1483,74 грн * 71 робочий день = 105 345,54 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, посилаючись на те, що протягом 18.07.2022 - 25.10.2022 він перебував у невизначеному стані, був у більш скрутному матеріальному становищі внаслідок втрати стабільного заробітку, ніж в період трудової діяльності, що призвело до почуття несправедливості, суму, тривоги, розчарування, негативних душевних хвилювань. Призупинення трудового договору призвело також до страждань, таких як неможливість влаштування на нову роботу, порушення тривалих товариських стосунків.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 3000,00 грн із розрахунку за кожен місяць протиправних дій відповідача нематеріальні втрати у розмірі 1000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у протиправному призупиненні дії трудового договору, укладеного із позивачем, останньому були завдані моральні страждання. Виходячи з обставин справи, суд вважає обґрунтованим заявлений позивачем розмір компенсації за заподіяну йому моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 1984,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 43-46, 64 Конституції України, статтями 29, 235, 237-1 КЗпП України, статтями 16, 23, 1167 ЦК України, Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання протиправним призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, задовольнити.

Визнати протиправним призупинення дії трудового договору АТ «Ідея Банк» з ОСОБА_1 з 18 липня 2022 року по 25 жовтня 2022 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Валова, буд. 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 липня 2022 року по 25 жовтня 2022 року у розмірі 105 345,54 грн, моральну шкоду в сумі 3000,00 грн, витрати по оплаті судового збору в сумі 1984,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», , місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Валова, буд. 11.

Суддя