Справа № 715/2020/23
Провадження № 2/715/428/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участі представниці позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Глибока в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в позові, що вона та відповідач перебували у шлюбі з жовтня 2001 року. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2022 року шлюб між подружжям розірвано. Від спільного подружнього життя мають повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких у свідоцтвах про народження вказано відповідача. 11 грудня 2020 року рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області призначено стягнення аліментів у розмірі 1800 грн. щомісячно на неповнолітню дитину. З моменту призначення аліментів та по сьогоднішній день з відповідача проводиться стягнення заборгованості по аліментам. Проте відповідач має пристойний дохід та може сплачувати більше, проте самостійно давати кошти не виявляє бажання. Відповідач не розуміє та не хоче зрозуміти, що враховуючи теперішні умови повсякденного життя, стрімкий ріст цін на всі товари домашнього вжитку та розвитку для дитини, їжу, одяг, ліки, які необхідні дитині, для підтримання його нормального розвитку, навчання, здоров`я, матеріального забезпечення, позивачці не вистачає коштів. Крім того син виріс, виросли й потреби.

Тому просить суд, ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 з твердої грошової суми у розмірі 1 800 грн. на дитину щомісячно з подальшою індексацією згідно законодавства на 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, її представниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є зазначені сторони у справі.

Згідно Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11.12.2020 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 , вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1800 (одній тисячі вісімсот) гривень 00 копійок щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 13.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка як підставу про збільшення розміру аліментів вказувала на те, що з часу призначення їй аліментів потреби дитини значно зросли.

Проте позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження даних фактів зміни, зокрема, погіршення її матеріального стану та докази щодо поліпшення матеріального становища відповідача.

Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При цьому слід зазначити, що частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VІІІ ч.1 ст. 71 «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбачено СК України.

Отже, враховуючи те, що позивачкою не доведено, обставин, визначених статтею 192 Сімейного кодексу України, які б підтверджували поліпшення матеріального становища платника аліментів, а також не надано доказів погіршення її матеріального становища або стану здоров`я, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 185, 191, ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. -13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 липня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецької апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: