Провадження № 2/161/168/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 квітня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Олексюка А.В.,

при секретарі Гичці М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Тертичного Юрія Вікторовича поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування позову вказує, що згідно свідоцтва про право власності квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності, у розмірі частки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у розмірі частки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та у розмірі частки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Договори на постачання електроенергії, газу, холодної та гарячої води, зареєстровані виключно на ОСОБА_1 , яка і оплачує рахунки по комунальних послугах.

Особовий рахунок на квартиру не оформлений. Відповідач відмовляється добровільно брати участь у розподілі витрат на оплату комунальних послуг, на пропозиції врегулювати дане питання мирним шляхом не реагує. У зв`язку з цим виникла потреба звернутися до суду з даним позовом. Встановлення конкретного порядку користування квартирою необхідне для можливості розподілу особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг за квартиру.

Попередньо позивач ОСОБА_3 зверталась до ДКП «Луцьктепло», ПАТ «Волиньгаз», ПАТ «Волиньобленерго» та до КП «Луцькводоканал» для розподілу особових рахунків, проте позитивної відповіді не отримала.

Поділ квартири в натурі, в даному випадку, є неможливим, оскільки сторонам неможливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири.

А тому, просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: -у користування позивача виділити кімнату «8» площею 17,7 кв.м., - у користування відповідача та її неповнолітніх дітей виділити кімнату «7», площею 14,5кв.м.; кімнату «5», площею 7,9 кв.м., вбудована шафа «6», площею 0,3 кв.м, балкон площею 1,0 кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників: ванна кімната «4», площею 2,7 кв.м., вбиральня «3», площею 1,3 кв.м., кухня «9», площею 7,6 кв.м, коридор «1» площею 6,2 кв.м., коридор «2» площею 2,4кв.м.

Ухвалою суду від 02.01.2023 справу було прийнято до розгляду та прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ОСОБА_6 03.01.2023 подав заяву про уточнення позовних вимог, просив суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: -у користування позивача виділити кімнату «8» площею 17,7 кв.м., - у користування відповідача та її неповнолітніх дітей виділити кімнату «7», площею 14,5кв.м.; кімнату «5», площею 7,9 кв.м., вбудована шафа «6», площею 0,3 кв.м, балкон площею 1,0 кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників: ванна кімната «4», площею 2,7 кв.м., вбиральня «3», площею 1,3 кв.м., кухня «9», площею 7,6 кв.м, коридор «1» площею 6,2кв.м., коридор «2» площею 2,4кв.м., розділити особові рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов присили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про час, місце та дату розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , вбачається, що власниками квартири є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с.6-7).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2018, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Луцької міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності громадянам: ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , житлова площа квартири становить 40,10 кв.м, загальна площа квартири становить 61,60 кв.м, свідоцтво видане згідно розпорядження від 08.11.2018 №3040-р (а.с. 8).

Згідно квитанції про сплату комунальних послуг за вересень 2022, витрати за утримання квартири АДРЕСА_1 сплачувалися від імені позивача ОСОБА_1 (а.с. 8 зворот).

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

У відповідності до ст.ст. 319,322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст.355 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно дост.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у вказаному майні.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

При встановленні порядку користування майном кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина майна з урахуванням його частки в праві спільної власності на нього. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, від якого не відійшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 127/7320/13-ц (провадження № 61-18125св18).

В судовому засіданні на підставі наданих сторонами доказів та поясненнях, встановлено, що між сторонами неприязні відносини, сторони не можуть дійти згоди щодо оплати комунальних послуг та сторони у справі як співвласники квартири визначили порядок користування нею, за яким у користуванні позивача перебуває житлова кімната площею 17, 7 кв.м., а у відповідача та її неповнолітніх дітей житлова кімната площею 14,5кв.м та кімната 7,9 кв.м., вбудована шафа площею 0,3 кв.м, балкон площею 1,0 кв.м.

Враховуючи баланс інтересів співвласників спірної квартири, суд вважає за необхідне встановити порядок користування квартирою у запропонований позивачем спосіб, оскільки іншого варіанту користування спірною квартирою, який би відповідав часткам та інтересам співвласників у праві власності не запропоновано сторонами у справі.

Встановлення порядку користування квартирою з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників, із урахуванням планування квартири, є єдиним оптимальним способом вирішення спору між співвласниками квартири. Надання кожному із співвласників квартири у користування по 10,025 кв.м житлової площі є неможливим.

Відповідно до статті 19, частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між споживачами та виконавцями у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Розподіл особового рахунку можливий лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталася до ДКП «Луцьктепло», АТ «Волиньгаз», КП «Луцькводоканал» та ПрАТ «Волиньобленерго» щодо розподілу особових рахунів (а.с. 11-12).

З огляду на зазначене слід дійти висновку про те, що позивач намагалася у досудовому порядку вирішити питання розподілу особових рахунків, в тому числі і з відповідачкою, проте відповідач не погоджувалася на мирне врегулювання даного питання.

Враховуюче зазначене, суд вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: -у користування позивача виділити кімнату «8» площею 17,7 кв.м., - у користування відповідача та її неповнолітніх дітей виділити кімнату «7», площею 14,5кв.м.; кімнату «5», площею 7,9 кв.м., вбудована шафа «6», площею 0,3 кв.м, балкон площею 1,0 кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників: ванна кімната «4», площею 2,7 кв.м., вбиральня «3», площею 1,3 кв.м., кухня «9», площею 7,6 кв.м, коридор «1» площею 6,2кв.м., коридор «2» площею 2,4кв.м. та розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до встановленого порядку користування квартирою, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 76-78, 81, 95, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Тертичного Юрія Вікторовича поданої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- у користування ОСОБА_1 виділити кімнату «8» площею 17,7 кв.м.;

- у користування ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виділити кімнату «7», площею 14,5кв.м.; кімнату «5», площею 7,9 кв.м., вбудована шафа «6», площею 0,3 кв.м, балкон площею 1,0 кв.м.;

- залишити у спільному користуванні співвласників: ванну кімнату «4», площею 2,7 кв.м., вбиральню «3», площею 1,3 кв.м., кухню «9», площею 7,6 кв.м, коридор «1» площею 6,2 кв.м., коридор «2» площею 2,4 кв.м.

Розділити особовий рахунок зі сплати комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 на два окремих особових рахунки: на ім`я ОСОБА_1 та на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області А.В. Олексюк