Справа №346/2752/23
Провадження №2-о/346/168/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

29.05.2023 заявник звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме те, що вона станом на 21.03.2019 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина за законом, яка складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території с. Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області. Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, а до кола спадкоємців першої черги відноситься вона та її рідна сестра ОСОБА_2 . З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у шестимісячний строк вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини та не була зареєстрована на час відкриття спадщини разом із померлою матір`ю ОСОБА_3 , хоча фактично проживала разом з нею із 2014 року, тому їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вважає, що оскільки вона фактично проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті, то вона прийняла спадщину у відповідності до правил ст. 1268 ЦК України, а тому відсутність документального підтвердження фактичного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини позбавляє її можливості оформити спадкові права.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.05.2023 відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та задоволено клопотання заявника про витребування доказів, яким витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовільнити. Зазначила, що ОСОБА_3 (їх мама) декілька років перед своєю смертю сильно хворіла, а тому потребувала сторонньої допомоги. Саме з цієї причини вона протягом майже п`яти років проживала з матір`ю, оскільки здійснювала за нею догляд.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань у зв?язку з судовим розглядом не подавала, надала суду заява, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Допитаний судом свідок ОСОБА_4 дав показання про те, що померла ОСОБА_3 являється його сестрою, а сторони по справі - племінницями. На момент смерті ОСОБА_3 в 2019 році саме заявник ОСОБА_1 проживала з нею, оскільки здійснювала за нею догляд, бо сестра сильно хворіла і не могла себе належно обслуговувати.

Свідок ОСОБА_5 дав суду показання про те, що заінтересована особа приходиться йому дружиною, відповідно померла ОСОБА_3 - її мати. Підтвердив ту обставину, що протягом останніх не менше трьох років перед смертю ОСОБА_3 з нею проживала саме ОСОБА_6 , яка за нею доглядала, бо мати потребувала сторонньої допомоги.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , виданим 16.11.1966 Черемхівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, в якому батьками зазначені: батьком « ОСОБА_3 », матір`ю « ОСОБА_3 ».

Із свідоцтва про шлюб від 04.03.1989 року серія НОМЕР_3 , виданого Черемхівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області вбачається, що 04.03.1989 між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено шлюб, про що складено актовий запис №4. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « ОСОБА_1 ».

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1533 га, кадастровий номер 010050085, яка розташована в урочищі «Буковець», с. Черемхів, Коломийського району, Івано-Франківської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №067256; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2009 га, кадастровий номер 020040001, яка розташована в с. Черемхів, Коломийського району, Івано-Франківської області згідно Державного акту на земельну ділянку серії ІФ №013664 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1845 га, кадастровий номер 02002001, як розташована в с. Черемхів, Коломийського району, Івано-Франківської області згідно Державного акту на земельну ділянку серії ІФ №014804.

Відповідно до довідки №344 виданої 14.11.2022 Черемхівським старостинським округом Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб не було.

Згідно довідки Черемхівського старостинського округу Коршівської сільської ради №17 від 16.01.2023 ОСОБА_1 проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 , за місцем проживання її матері ОСОБА_3 з січня 2014 року до дня смерті матері 21.03.2019.

Приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. на звернення ОСОБА_1 повідомлено про неможливість прийняти її заяву про прийняття спадщини, оскільки на день смерті вона не була зареєстрована разом з померлою, а тому мала звернутись із відповідною заявою до 21.09.2019. Оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснив їй право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем (лист №25/02-14 від 21.02.2023).

З дослідженої під час судового засідання копії спадкової справи №153/2022 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що особами, які звернулися з відповідними заявами про прийняття спадщини за законом є її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За змістом Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 24.12.2022 приватним нотаріусом Галайчук О.Л. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2023 визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в один місяць.

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов?язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов?язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з?ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов?язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов?язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Згідно з п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз?яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов?язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім?єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв?язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об?єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 року у справі №759/12740/21.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадкування заявнику пов?язана виключно з тим, що останньою було пропущено строк для прийняття спадщини, а наданими нею документами не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою на момент відкриття спадщини. Наявності спору щодо спадкування заявником належних спадкодавцю земельних ділянок з матеріалів справи також не вбачається. За наведених умов відсутні підстави вважати, що між сторонами існує спір про право. Оскільки ж документами та показаннями свідків у справі доведено постійне проживання заявника із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, її заява підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

На підставі ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 264, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлено «11» липня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Л.В. Валігурська