Справа № 288/2268/22
Провадження № 2/288/75/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в смт.Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» (далі Відповідач) про відшкодування моральної шкоди в якому вказує, що в постанові слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 27 квітня 2017 року вказано, що в ході досудового слідства було встановлено, що ОСОБА_1 вважає, що земельна ділянка із кадастровим номером :01:000:0218 належить його тестеві ОСОБА_2 , а встановити, де саме знаходиться земельна ділянка за вказаним кадастровим номером неможливо, так як її не визначено в натурі на місцевості. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0218 знаходиться в іншій частині поля, її площа 2.1903 га, а не 2.2086 га, як вказує ОСОБА_1 та як зазначено в ухвалі Попільнянського районного суду про накладення арешту на вказану земельну ділянку.

Отже, правоохоронний орган України незаконно став на захист фінансових інтересів Відповідача, при цьому порушивши не тільки права і законні інтереси Позивача, а й фактично скасувавши ухвалу Попільнянського районного суду про накладення арешту на земельну ділянку, яка набрала законної сили.

В поясненнях ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (третьої особи у цивільній справі № 288/1685/14-ц за позовом ОСОБА_2 ) від 13 жовтня 2020 року зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, строк договору оренди закінчився 12 травня 2011 року і відповідно ПСП «Україна» мало повернути спірну земельну ділянку орендодавцю, як визначено в умовах договору, однак цього зроблено не було, що свідчить про порушення прав позивача ОСОБА_2 , враховуючи вищевикладене просить суд задовольнити позов в частині повернення земельної ділянки позивачу.

Враховуючи, що ГУ Держгеокадастр у Житомирській області, це єдиний уповноважений державою орган на ведення кадастру, висновки слідчого повинні узгоджуватись із їх поясненнями.

Позивач зазначає, що йому завдано моральну шкоду внаслідок незаконного використання Відповідачем земельної ділянки, незаконної фальсифікації кримінальної справи. Негативними наслідками, які наступили внаслідок спричинення йому моральної шкоди, то найбільш непоправним є страх, який залишиться з ним назавжди, адже бездіяльність Президента України, органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (які прямо стали на захист фінансових інтересів ПСП «Україна») не були наслідком слідчої або судової помилки. В державі, яка називає себе європейською, державні службовці, поліцейські, прокурори, судді були задіяні у привселюдній безсоромній нарузі над правом, використовуючи його для того, щоб повністю сфальсифікувати усі відомості, які стосуються земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0218.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» на свою користь компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 3272284.16 гривень.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник Відповідача приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 27 квітня 2017 року, слідчим СВ Попільнянського ВП за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 14 квітня 2017 року за частиною першою статті 197-1 КК України встановлено, що 12 квітня 2017 року надійшла заява ОСОБА_1 про те, що ПСП «Україна» заважає власнику земельного паю проводити весняні сільськогосподарські роботи. 13 квітня 2017 року надійшло повідомлення заступника директора ПСП «Україна» про те, що на землі, яку орендує ПСП «Україна» працює невідома техніка. При огляді земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0218, яку ОСОБА_1 вважає такою, що належить його тестеві ОСОБА_2 встановлено, що частина поля дійсно не обробляється. Встановити, де саме знаходиться земельна ділянка за вказаним кадастровим номером неможливо, так як її не визначено в натурі на місцевості. Відповідно до Публічної кадастрової карти України, земельній ділянці, огляд якої проводився кадастровий номер не присвоєний, праворуч від неї розміщена земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:0339, площею 2.2086 га, а ліворуч земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0109, площею 8.545 га. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0218 знаходиться в іншій частині поля та її площа 2.1903 га, а не 2.2086 га, як вказує ОСОБА_1 , на підставі викладеного кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 14 квітня 2017 року закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. /а.с.5/

13 жовтня 2020 року представником третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в цивільній справі № 288/1685/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ПСП «Україна», Попільнянської районної державної адміністрації, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, Почуйківська сільська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відновлення меж земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії надано пояснення на позовну заяву в яких зазначено, що строк договору оренди закінчився12 травня 2011 року, відповідно ПСП «Україна» мало повернути спірну ділянку орендодавцю, як визначено в умовах договору, однак цього зроблено не було, що свідчить про порушення прав позивача. /а.с.7/

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 06 січня 2017 року в справі № 288/1685/14-ц, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт: - на земельну ділянку (земельний пай) - № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :01:000:0218, площа: 2,2086 гектарів для ведення товарного с/г виробництва, розташованої в адміністративних межах Почуйківської сільської ради; - на земельну ділянку (земельний пай) - № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :01:000:0219, площа: 2,2086 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Почуйківської сільської ради; - на земельну ділянку (земельний пай) - № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :01:000:0339, площа: 2,2086 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Почуйківської сільської ради. Заборонено приватному сільськогосподарському підприємству «Україна», вчиняти будь-які дії, зокрема, але не виключно: обробляти та засіювати сільськогосподарськими культурами, виготовляти технічну документацію із землеустрою, а також виготовляти іншу документацію, яка стосується інвентаризації земельного паю, продавати з аукціону та заставляти, як заставне майно до Земельного банку України, інших національних та закордонних банків, укладати договори оренди та суборенди, а також вчиняти будь-які інші правочини, які стосуються земельної ділянки (земельного паю) ділянка № НОМЕР_1 із кадастровим номером :01:000:0218, площею: 2,2086 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Почуйківської сільської ради у Попільнянському районі Житомирської області. /а.с.23/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2010 року в справі № 2-720/10, задоволено позов ОСОБА_4 , діючої в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5 до відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Попільнянському районі Житомирської області, Почуйківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку за спадкоємцями, визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як спадкоємцями за законом, право власності (в розмірі 1/2 однієї другої ідеальної частки за кожним): а) на земельну ділянку площею 0.2850 гектара, розташовану на території Почуйківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ № 005809, виданого і зареєстрованого Почуйківською сільською радою народних депутатів 20 серпня 2002 року під № 406; б) на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 2.2086 га, розташовану на території Почуйківської сільської ради, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на підставі Державного акту серії ЯА № 886138, виданого Попільнянською райдержадміністрацією 09 лютого 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за реєстровим № 02. /а.с.34/

10 лютого 2023 року за вих.№ 01-18/223 Житомирською районною державною адміністрацією повідомлено, що надання відомостей з Державного земельного кадастру здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, а тому відсутня можливість надати інформаційну довідку на земельну ділянку (пай) площею 2.2086 га, кадастровий номер :01:000:0339, розташовану в адміністративних межах Квітневої сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, оскільки такий документ відсутній. /а.с.35-36, 45-46/

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2002 року, виданого державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчук А.Я. і зареєстрованого в реєстрі за № 257, спадкоємцями майна ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її сини: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в рівних частках. Спадкове майно складається з: - житлового будинку в АДРЕСА_1 і належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок; - права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», с.Почуйки, Попільнянського району, розміром 4.55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/; - земельної ділянки площею 0.5700 гектарів, яка передана у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю № 395; - права на пайовий фонд майна підприємства «Україна» с.Почуйки, Попільнянського району, Житомирської області, відповідно до списку осіб, які мають право мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників. /а.с.79/

ОСОБА_4 звернулась до Попільнянської державної нотаріальної контори з заявою 19 листопада 2010 року в якій просила видати дубліката свідоцтва про право на спадщину. /а.с.83/

19 листопада 2010 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_4 дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом замість втраченого свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_8 , посвідченого державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори 26 лютого 2002 року і зареєстрованого в реєстрі за № 257. /а.с.84/

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с.85/

Відповідно до повідомлення Житомирської районної державної адміністрації від 03 квітня 2023 року вих.№ 01-18/616, відсутня інформація про ліквідацію КСП «Україна» та копії документів, що підтверджують цей факт, а також інформацію про правонаступника. /а.с.89-90, 91-92/

19 травня 2023 року за вих.№ 01-18/1003 Житомирською районною державною адміністрацією повідомлено, що надання відомостей з Державного земельного кадастру здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, які у складі адміністрації відсутні, таким чином адміністрація не є належним розпорядником витребуваних документів. /а.с.134-135/

Як вбачається з повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вих.№ 1415/35-23 від 25 травня 2023 року, згідно відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:0339 була сформована на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок» розробленою ПП «Попільнянське бюро ЗТОР». Вищевказана документація із землеустрою в установленому Законом порядку до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель відділу не надходила в зв`язку з чим надати кадастровий план неможливо. /а.с.137/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Відповідача на свою користь компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 3272284.16 гривень внаслідок незаконного використання Відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0218, яку Відповідач використовував після закінчення дії договору оренди земельної ділянки.

Згідно статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закону України «Про оренду землі» (далі Закон).

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (стаття 3 Закону).

Статтею 4 Закону врегульовано, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною.

Згідно статті 5 Закону, орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. (частина перша статті 6 Закону)

Відповідно до статті 13 Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі і за бажанням сторін може бути посвідчено нотаріально.

Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 316, 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про стягнення з Відповідача моральної шкоди за використання земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди землі, Позивач не надав підтверджень того, що він являється власником вказаної земельної ділянки, що між ним та Відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, а також те, що Відповідач використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0218.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті третьому постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова № 4), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною другою пункту п`ятого вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші підстави, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини третьої пункту дев`ятого Постанови, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви.

Позивач жодним чином не аргументував чим саме він керувався при визначенні моральної шкоди, зважаючи на заявлену ним суму компенсації в розмірі 3272284.16 гривень, так як пред`явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди покладає на Позивача обов`язок довести, що ця шкода не є абстрактною, а дійсно на підставі відповідних доказів є наслідком саме дій, а не інших життєвих обставин, однак Позивач не навів доказів причинного зв`язку між діями Відповідача та завданою йому моральною шкодою, не вказав конкретно у чому полягає така шкода.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що Позивач не надав на підтвердження заявлених позовних вимог належних доказів для відшкодування моральної шкоди, таких, як наявність заподіяної Відповідачем шкоди з огляду на відсутність доказів належності Позивачу земельної ділянки, протиправність діяння Відповідача, а саме використання ним земельної ділянки, що вказує на відсутність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, як відповідно і не навів міркувань, з яких він виходив, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою, другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при поданні до суду позовної заяви звільнений від сплати судового збору, а тому суд не здійснює їх подальший розподіл.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»; Законом України «Про оренду землі»; статтями 15, 16, 23, 316, 317, 319, 321, 627, 638, 1167 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 51, 76, 81, 89, 128, 141, 175, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник