Справа № 562/881/23
У Х В А Л А

17.03.2023 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Саган Л.В., розглянувши в м.Здолбунові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Здолбунівського районного суду Рівненської області із заявою про встановлення факту, що він є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про встановлення факту належності йому посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 , виданого 11 квітня 1991 року на ім`я " ОСОБА_3 " Рівненською обласною державною адміністрацією, прізвище, ім`я, по батькові в якому не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданому 12 червня 1967 року на ім`я " ОСОБА_3 " Антонівською сільрадою Володимирецького району Рівненської області, та паспорті серії НОМЕР_3 , виданому 05 листопада 1998 року на ім`я " ОСОБА_1 " Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області, які належать одній особі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю села Антонівка Володимирецького району Рівненської області.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.175, 177, 318 ЦПК України з наступних підстав.

Частиною 1 ст.293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, встановленим ЦПК України.

Згідно з п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У відповідності до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Обгрунтовуючи причини звернення до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 зазначає, що в його паспорті, свідоцтві про народження та посвідченні громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи,містяться розбіжності у написанні його прізвища та по батькові, внаслідок чого у нього виникають незручності в оформленні різних документів та отриманні довідок.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Згідно з ч.2 ст.318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, які посвідчують факт, або довідку про відмову у видачі таких документів із зазначенням причин відмови.

Всупереч наведених вимог Закону, у заяві відсутні посилання на докази, які свідчать про те, що заявник звертався до відповідних органів з метою внесення змін до документів і що йому було відмовлено у їх видачі.

Разом з тим, в абз.2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК (главою 6 розділу 4 ЦПК України, в редакції чинній на момент звернення з заявою до суду), оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження неможливості одержання необхідних документів з відповідними виправленнями в позасудовому порядку.

Допущені недоліки позбавляють суд можливості провести підготовку справи до розгляду, призначити її та вирішити у відповідності до Закону. Підстав для звільнення від доказування судом не встановлено.

Відповідно до ст.185 ЦПК України вказані обставини є підставою залишення заяви без руху та надання заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 294, 317, 318 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиправлення недоліків у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я