Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023року справа № 542/1813/22

провадження № 2/542/99/23

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

представника позивача адвоката Бодашка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 50 948,00 грн,

в с т а н о в и в :

До Новосанжарського районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 50 948,00 грн.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості щодо поставки птиці, а саме: добових курчатх в кількості 10 000 голів, з урахуванням інкубаційного періоду курячих яєць - 21 день, загальною сумою 169 826 грн (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість гривень). Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_1 здійснює авансовий платіж у розмірі 30% до моменту поставки птиці, решту у розмірі 70% оплачує по факту поставки товару. На виконання умов даного договору 18.02.2022 та 21.02.2022 позивач здійснив авансову оплату у розмірі 11 000 грн та 40 948 грн, що підтверджується копіями квитанцій про сплату грошових коштів, однак в силу порушення умов виконання зобов`язань, ФОП ОСОБА_2 не здійснив поставку товару в обумовлений сторонами строк. В телефонній розмові відповідач повідомив, що не має можливості поставити зазначений товар та відмовляється від його поставки. З метою урегулювання спору 23.03.2022 позивач звертався до відповідача з претензією в порядку ст. 222 ГК України, Вказана претензія була отримана відповідачем 01.04.2022, однак залишилась поза увагою з боку останнього.

Враховуючи вищевикладене просив стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , 50 948,00 грн боргу.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. При постановленні ухвали суд прийняв до уваги неприпустимість позбавлення особи права на доступ до правосуддя, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема у п. 68 постанови ВП ВС від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22), та дійшов висновку про те, що позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснення надав аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали. До суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, у задоволенні позову просили відмовити.

Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між фізичною особою ОСОБА_1 , як покупцем, та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , як постачальником, було досягнуто усної домовленості щодо поставки птиці - товару, а саме: добових курчатх в кількості 10 000 голів.

Встановлено, що сторони дійшли згоди, що загальна сума домовленості становить 169 826 грн (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість гривень). ОСОБА_1 зобов`язався здійснити авансовий платіж у розмірі 30% до моменту поставки птиці, решту у розмірі 70% оплатити по факту поставки товару.

Згідно з копіями квитанцій про оплату грошових коштів 0.0..1 від 21.02.2022 та 0.0..1 від 18.02.2022 ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 11000 грн та 40948 грн. У призначеннях платежів вказано, що кошти є передплатою за курчат, чим виконав умови усної домовленості, водночас ФОП ОСОБА_2 не здійснив поставку товару в обумовлений термін, чим порушив умови виконання зобов`язань.

Встановлено, що в інтерасах позивача, його представником було надіслано претензію ФОП ОСОБА_2 , в якій викладена вимога стосовно оплати заборгованості, водночас вимога залишена відповідачем без реагування.

На підтвердження надсилання зазначеної вимоги в матеріалах справи наявні фіскальний чек, поштова накладна № 660 та опис вкладення у рекомендований лист з оголошеною цінністю від 24.03.2022 (а.с. 14).

Нездійснення відповідачем поставки товару та неповернення авансового платежу у загальній сумі 50 948,00 грн і є причиною спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконання поставки товару та наявністю підстав для повернення відповідачем попередньої оплати.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів, правочинів, інших юридичних фактів.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За частиною першою статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою - третьою статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони у зобов`язані у будь-якому разі повинні погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналогічні положення містяться у ст. 628, 638 ЦК України.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина перша статті 181 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до статті 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Пунктом 1 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Водночас, згідно з частиною першою статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Враховуючи правову природу взаємовідносин сторін, останні регулюються нормами, характерними для договору поставки.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

За змістом частин першої та другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідачем не заперечується усна домовленість з позивачем щодо предмета, ціни та строку поставки спірного товару. Доказів поставки товару у зазначений строк відповідач суду не надав, отримання від позивача попередньої оплати (авансу) у загальній сумі 51 948 грн ним не заперечується.

При цьому, суд керується принципами змагальності та диспозитивності, за змістом яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, За обставин досягнення між сторонами домовленості щодо істотних умов договору поставки, суд доходить висновку про виникнення між ними зобов`язань з договору поставки, який укладається в письмовій формі за ініціативою будь-якої сторони, однак недотримання цієї форми не має наслідком недійсність договору.

Отже, фактичні дії сторін свідчать про виникнення між ними договірних правовідносин.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Після отримання попередньої оплати у сумі 51 948 грн відповідач у визначений за домовленістю сторін строк товар не поставив, на письмову претензію позивача від 22.03.2022 про повернення зазначених коштів не відреагував, у тому числі й під час розгляду справи у суді. Право вимагати повернення авансу у зв`язку з невиконанням зобов`язань з поставки товару передбачено частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України.

Виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства аванс - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а яка перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за роботи/послуги, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17.

За вказаних обставин фактичне невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару свідчить про усвідомлення відповідачем неправомірного утримування спірних грошових коштів, що є недопустимим з огляду на такі засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 51 948 грн є законними й обґрунтованими.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору.

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 50 948,00 грн ( п`ятдесят тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 992,40 грн ( де`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повне рішення складено 19 квітня 2023 року.