Справа № 202/4819/21
Провадження № 2-др/202/17/23
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Ситника С.О., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування запису про державну реєстрацію права власності, припинення права власності, скасування державної реєстрації припинення іпотеки, поновлення запису про іпотеку та обтяження, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулося до суду з позовом, в якому просить скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки, здійснену 01.08.2016 року приватним нотаріусом Петрушенською І.Р., скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження, здійснену 30.07.2016 року приватним нотаріусом Петрушенською І.Р. щодо квартири АДРЕСА_1 ; поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки №1062-H/1, зареєстрованого за № 5969 від 11.06.2007 року, поновити в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження на підставі договору іпотеки; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.08.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрований в реєстрі за № 3233, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 , скасувавши запис про проведену державну реєстрацію права власності та припинивши право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 10.09.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 2905, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності та припинивши право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 серпня 2021 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування запису про державну реєстрацію права власності, припинення права власності, скасування державної реєстрації припинення іпотеки, поновлення запису про іпотеку та обтяження було залишено без розгляду на підставі частини 5 статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України - у зв`язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання.

Відповідачем ОСОБА_1 подана заява про ухвалення додаткового рішення про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу.

В своїй заяві відповідач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн., які він оплатив адвокату Кузьменку В.С. відповідно до договору про надання правової допомоги від 03 листопада 2021 року.

У судове засідання, яке відбулося 29 березня 2023 року, сторони не з`явилися.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що зазначена заява не підлягає задоволенню:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник унаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому частиною 5 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, законодавцем чітко визначено порядок вирішення питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду, обов`язковою умовою якого є наявність необґрунтованих дій позивача.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «необґрунтовані дії позивача».

Тому суд виходить із дозволених меж реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи вищезазначене, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд враховує, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причини повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь у тому чи іншому судовому засіданні.

У переліку дій сторони, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, що наведений у статті 44 ЦПК України, відсутні такі дії як повторна неявка позивача у судове засідання.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Отже, у даному випадку залишення позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» без розгляду внаслідок повторної неявки представника позивача в судове засідання не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими. Позивач вправі повторно пред`явити цей же позов.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 142, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування запису про державну реєстрацію права власності, припинення права власності, скасування державної реєстрації припинення іпотеки, поновлення запису про іпотеку та обтяження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 18 квітня 2023 року.

Суддя Н.Ю. Марченко