Справа 749/342/23
Номер провадження 4-с/749/2/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Сновськ

Суддя Щорського районного суду Чернігівської області Чигвінцев М.С. розглянувши скаргу ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ), стягувач ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) на дії державного виконавця Менського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місце знаходження м. Мена, вул.. Героїв АТО, 20, Корюківського району Чернігівської області)

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця Менського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що у Менському ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 3207725 з примусового виконання виконавчого листа № 2-93 від 13.03.2006 року виданного Щорським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки у розмірі частини всіх видів заробітку.

Після досягнення домовленостей щодо розміру аліментів і їх повну сплату ОСОБА_2 25.11.2013 року була подана заява про повернення виконавчого листа та закриття виконавчого провадження.

10.03.2021 року було відкрито ВП № 64760838 з метою повторного примусового стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки. Одночасно з відкриттям провадження боржнику нарахована заборгованість майже за 10 років у сумі 165667,44 грн. ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець фактично допустив повторне виконання рішення суду, що є недопустим і протиправним. На підставі вищевикладеного, просить скасувати постанову про відкриття ВП № 64760838 від 10.03.2021 року та анулювати заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що представник боржника адвокат Бабинець С.П. 01.03.2023 року звернувся з адвокатським запитом до Менського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Листом від 15.03.2023 № 19.10-32/7259 повідомлено адвокату, що виконавче провадження № 3207725 було знищено та додано акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2017 року. Вказані документи завірені адвокатом Бабинець С.П. 27.03.2023 року.

Відповідно до ч. 2ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. В матеріалах справи заява щодо поновлення пропущеного процесуального строку та причини пропущення строку відсутні.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielskiand PPU Polpure v. Poland) від 26.07.2005, заява № 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 06.12.2007, заява №15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. theUnitedKingdom від 21.02.1975, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі PerezdeRadaCavanilles v. Spain від 28.10.1998).

В постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №320/7888/16-цвказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони (зокрема і виконавчого провадження) повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії, у даному випадку на подання скарги.

Отже, з підстав вищевикладеного, враховуючи те, що скаржник звернувся зі скаргою до суду на вищевказану постанову 17.04.2023 року, при цьому взагалі не заявляє клопотання про поновлення йому процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця із зазначенням та доказами поважності причин такого пропуску, суд приходить до висновку, що скаржником пропущено строк для звернення до суду із вказаною скаргою.

За таких обставин скарга ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Менського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст.258-260, 447, 448, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця Менського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя М.С. Чигвінцев