03.07.2023 Єдиний унікальний № 371/268/23 провадження № 2/371/275/23
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/275/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області із позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу, звернувся ОСОБА_1 та просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 40 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 15 червня 2022 року укладено договір позики, відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 40 000 грн. зі строком повернення 31 грудня 2022 року.

Позика була надана для особистих потреб.

У встановлений сторонами строк, зазначений у згаданій розписці від 15 червня 2022 року, відповідач не повернув позивачу отримані кошти. У зв`язку із тим, що відповідач незважаючи на встановлений та погоджений строк та умови повернення грошових коштів, уникає від виконання зобов`язання, позивачем був направлений на адресу останнього відповідний лист від 12 січня 2023 року із вимогою повернення грошових коштів, уникає від виконання зобов`язання, позивачем був направлений на адресу останнього відповідний лист від 12 січня 2023 року із вимогою про повернення позики. Даний лист був отриманий відповідачем 31 січня 2023 року, проте жодної реакції з боку відповідача не було.

Відповідач, отримавши 29 березня 2023 року копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, в п`ятнадцятиденний строк відзиву на позов не надав, не заперечив факту укладення вищезазначеного договору та його невиконання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є примусове виконання обов`язку в натурі.

Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання майнового права, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом примусового виконання обов`язок у в натурі.

Судом встановлено, що 15 червня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів у розмірі 40 000 грн., про що свідчить розписка відповідача (а.с. 11).

За умовами договору позики, відповідач, отримавши від позивача 40 000 грн., та повинен був їх повернути позивачу до 31 грудня 2022 року.

Статтею 204 Цивільного кодексу України проголошується презумпція правомірності правочину. Усі інші треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов`язками, що виникли в учасників такого правочину, а відтак не повинні порушувати ці права та не перешкоджати здійсненню їх обов`язків.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до абзацу 2 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Позов ґрунтується на розписці відповідача про отримання ним 15 червня 2022 року від позивача позики в розмірі 40 000 грн., яку він повинен був повернути до 31 грудня 2022 року.

Відповідач протягом розгляду справи, незважаючи на вимоги ст. ст. 12, 81, 178 ЦПК України, п. п. 4, 6 резолютивної частини ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.20-21) не заперечив факту укладення з позивачем 15 червня 2022 року договору позики у розмірі 40 000 грн., не надав доказів того, що розписка від 15 червня 2022 року написана не ним, а також не надав рішення суду про визнання цього договору позики недійсним.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем 15 червня 2022 року укладено договір позики грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США, яку відповідач повинен був повернути позивачеві не пізніше 31 грудня 2022 року. Цей договір є дійсним, ніким не оскарженим, тому відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, а отже відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України має виконуватися відповідно до його умов.

Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 95 ЦПК України).

В матеріалах справи наявна розписка (копія) відповідача про отримання ним 15 червня 2022 року від позивача позики в розмірі 40 000 грн., яку він повинен був повернути не пізніше 31 грудня 2022 року.

Ця розписка, зважаючи на норми ст. ст. 1047, 1046 Цивільного кодексу України є належним доказом того, що відповідач 14 листопада 2022 року отримав від позивача у позику грошові кошти в розмірі 40 000 грн.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду України, зробленими у постановах від 25 вересня 2013 року № 6-24цс12, від 18 вересня 2013 року № 6-63цс-13та від 01 листопада 2015 року №6-1967цс15.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики від 15 червня 2022, повернув позивачу грошові кошти в розмірі 40 000 грн.

Велика Палата Верховний Суд в своїй постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц вказала, що уразі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення позивачу суми позики за договором від 15 червня 2022 року в розмірі 40 000 грн., тому відповідно до ст. ст. 1, 2, 4, 5 ЦПК України та ст. 16 Цивільного кодексу України право позивача щодо повернення йому суми позики підлягає захисту судом, шляхом примусового виконання обов`язку відповідача по поверненню позики в натурі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позов ОСОБА_1 задовольняється в повному обсязі, то сплачений ним судовий збір в розмірі 1098 гривень 60 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 10, 11, 12, 15, 19, 34, 76-83, 89, 133, 134, 137, 141, 142, 209, 213, 258, 259, 263-265, 267, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Миронівським РС УДМС України у Київській області від 26 серпня 2016 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 40 000 грн. (сорок тисяч гривень).

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Миронівським РС УДМС України у Київській області від 26 серпня 2016 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 1098 гривень 60 копійок.

4.На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук