Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2023 Справа №607/5237/23

Провадження №2/607/1682/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Янчишин В.Й., звернулися до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПАТ «СГ «ТАС»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якому просили: стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 36 000 грн в якості невиплаченого страхового відшкодування; стягнути з відповідача в користь ОСОБА_2 52 445 грн в якості невиплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 14.09.2021 близько 20:55 год. водій автомобіля «Fiat Bravo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Бережанська у м. Тернопіль в напрямку с. Підгороднє, на нерегульованому пішохідному переході, допустив наїзд на ОСОБА_4 , яка після ДТП було госпіталізована в ТМКЛШД. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 2 ст. 286 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2021 за №1001283. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на ТЗ «Fiat Bravo», дн.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, яка мала місце 14.09.2021, була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/9950951 у ПАТ «СГ «ТАС». У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області станом на дату подання позовної заяви знаходиться справа №607/20041/21 щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності. Останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. Станом на дату подання позову рішення у кримінальному провадженні не винесено. Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001283 від 15.10.2021 року, своїми діями, які не відповідали вимогам вищевказаних пунктів ПДР України, ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що скоїв наїзд керованим автомобілем «Fiat Bravo», д.н.з. НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_4 , на лівій смузі транспортного потоку до с. Підгороднього Тернопільського району. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді масивної травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішні органів, яка супроводжувалася внутрішньо-тканинною і внутрішньо-черевною кровотечею, масивною крововтратою та ускладнилася розвитком шоку (порушеннями діяльності всіх систем і органів, головним чином центральної нервової системи, кровообігу, дихання), від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 настала її смерть в КНП "Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги". Таким чином, ОСОБА_3 як особа, яка керувала транспортним засобом, обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вказали, що 18.11.2021 вони звернулися до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами від 17.11.2021. 20.11.2021 ПАТ «СГ «ТАС» отримано заяву про виплату страхового відшкодування від 17.11.2021. Вважають, що бездіяльність відповідача є неправомірною, а його дії направлені на ухилення від прийняття рішення по страховій події та виплати страхового відшкодування.

Зазначили, що вони є батьками ОСОБА_4 , а тому моральна шкода внаслідок смерті ОСОБА_5 ділиться між ними. Станом на 14.09.2021 розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив 6000 грн, відтак моральна шкода, яку повинен виплатити відповідач становить 72 000 грн. З цих підстав зазначена сума підлягає стягненню з відповідача порівну в їх користь по 36 000 грн кожному. Крім того, ОСОБА_2 понесла витрати на поховання доньки ОСОБА_5 у розмірі 16 445 грн.

Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.04.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, згідно з яким відповідач не погоджується з вимогами позивачів з наступних підстав. Так, враховуючи, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не завершене, по даній справі відсутній вирок суду, який набрав законної сили, що унеможливлює встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності внаслідок ДТП, обставини ДТП, в порядку п. 36.2, ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а отже з боку ПАТ «СГ «ТАС» відсутній факт порушення строків на виплату страхового відшкодування у зв`язку з чим вимоги позивачів є передчасними та необгрунтованими, які грубо порушують норми матеріальною права. Позивачі в порушення ст. 33-1 та ст. 35 Закону №1961-IV не надали страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, також не надали документального підтвердження того, що по справі спірного ДТП завершене кримінальне провадження №000128 та прийняте рішення, яке набрало законної сили. За обставин даної справи, кримінальне розслідування за фактом спірного ДТП ще триває та особу винну у скоєному ДТП не встановлено.

Вказав, що відсутність інформації про набрання законної сили рішення у кримінальній справі щодо спірного ДТП зумовлює припинення перебігу строку прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, тобто на момент розгляду даної справи позбавляє обов`язку страхову компанію провести страхову виплату. На даний час ПAT «СГ «ТАС», відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачами не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування та не надано доказів виникнення цивільно-правової відповідальності застрахованої особи, тобто вироку суду по кримінальному провадженню №0001283.

Зазначив, що від встановлення фактів під час розгляду кримінальної справи щодо наявності чи відсутності вини водія, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем, у скоєнні спірної ДТП та настання смерті потерпілої особи внаслідок вказаної ДТП буде залежати наявність або відсутність обставин, що є підставами для задоволення або відмови в задоволенні позовних вимог у даній справі. При цьому, Верховний Суд зазначив, що витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь позивачів страхового відшкодування згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відсутній вирок суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження, які набрали законної сили та вказували, що смерть потерпілої є прямим наслідком спірної ДТП.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Крім того, представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, згідно з яким ПАТ «СГ «ТАС» об`єктивно вважає, що вимоги позивачів про стягнення 10 000 грн витрат на правничу допомогу є необгрунтованою та явно завищено, оскільки справа не є складною виходячи з розміру позовних вимог, а витрати на правничу допомогу 10 000 грн, що є неспівмірним, окрім того не надано доказів оплати даних витрат. З цих підстав просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до об`єктивних та обгрунтованих, виходячи з розміру позовних вимог та складності справи.

В судове засідання позивачі не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивачів адвокат - Янчишин В.Й. подав заяву про розгляд справи без його та позивачів участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану.

Вказане клопотання залишено судом без задоволення, за його безпідставністю.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, поштові відправлення повернуті на адресу суду із відміткою про відсутність адресата.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 29.05.1993, виданим відділом ЗАГСу міської адміністрації м. Тернопіль.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 17.09.2021, виданим Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.10.2021, 15.09.2021 в реєстру внесено відомості про те, що 14.09.2021 близько 20 год. 55 хв. водій автомобіля «Fiat Bravo», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Бережанська у м. Тернополі в напрямку с. Підгородне, на нерегульованому пішохідному переході, допустив наїзд на ОСОБА_4 , яка після ДТП була госпіталізована в ТМКЛШД, де ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Визначено правову кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, присвоєно номер кримінального провадження №0001283.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001283 від 15.10.2021, складеного слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції Регулюк М.В., затвердженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури Лушкін І.В., досудовим розслідуванням встановлено, що 14.09.2021 близько 20 год. 50 хв. водій ОСОБА_3 керував технічно-справним автомобілем «Fiat Вravo», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався, в порушення п. 12.4 Правил Дорожнього руху України (затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями) в населеному пункті - м. Тернопіль, зі швидкістю 78 км/год, по вул. Бережанська м. Тернополя в напрямку с. Підгороднього Тернопільського району. Під час руху ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 1.5 ч 1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожня обстановка», «небезпека для руху») ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. У цей час проїзну частину дороги вул. Бережанської м. Тернополя, неподалік будинку №44-Б, переходила пішохід ОСОБА_4 , перед нерегульованим пішохідним переходом, в напрямку справа наліво, відносно руху автомобіля «Fiat Bravo», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час подальшого такого руху правою смугою транспортного потоку до c. Підгородне, із вказаною швидкістю, водій ОСОБА_3 проїжджаючи повз будинок №44-Б вул. Бережанська , мав об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_4 та технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останню. Однак, ОСОБА_3 у порушення п. 12.3 ПДР України, виявивши небезпеку для руху (зміну дорожньої обстановки появою рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу, чи перетинає її, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку можливість. Порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України водій ОСОБА_3 не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху, змінив напрямок керованого автомобіля ліворуч - на ліву смугу транспортного потоку до с. Підгороднього Тернопільського району, тобто до траєкторії руху пішохода. Своїми діями, які не відповідали вимогам вищевказаних пунктів ПДР України, ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що скоїв наїзд керованим автомобілем «Fiat Bravo», реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_4 , на лівій смузі транспортного потоку до с. Підгородне Тернопільського району. У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді масивної травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішні органів, яка супроводжувалася внутрішньо-тканинною і внутрішньо-черевною кровотечею масивною крововтратою та ускладнилася розвитком шоку (порушеннями діяльності всіх систем і органів, головним чином центральної нервової системи, кровообігу, дихання), від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 настала її смерть в КНП " Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги". Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як водія транспортного засобу «Fiat Bravo», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АР9950951.

Як слідує з видаткової накладної №РН-0000009 від 16.09.2021, розмір наданих ФОП ОСОБА_6 ритуальних послуг ОСОБА_2 становить 16 445 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 19.09.2021, ОСОБА_2 сплатила ФОП ОСОБА_6 16 445 грн за ритуальні послуги.

17.11.2021 позивачі звернулися до відповідача із заявами про страхове відшкодування, в яких просили: виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 36 000 грн, в якості відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок смерті доньки ОСОБА_5 . Крім цього, просили виплатити ОСОБА_2 витрати на поховання ОСОБА_5 у розмірі 16 445 грн.

Також, зі змісту заяви, поданої ОСОБА_1 заяви, вбачається, що останнім до вказаної заяви долучено наступні документи: витяг з ЖРДР №0001283 від 15.09.2021, поліс №АР/9950951, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 17.09.2021, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 29.05.1993, паспорт та РНОКПП ОСОБА_1 .

Із поданої ОСОБА_2 заяви слідує, що нею долучено до заяви такі документи: паспорт та РНОКПП ОСОБА_2 , квитанцію до прибуткового касового ордеру №2 від 16.09.2021, видаткову накладну №РН-0000009 від 16.092021, витяг з ЄДРПОУ ОСОБА_6 , картку реквізитів ОСОБА_2 .

Згідно відповіді ПАТ «СГ «ТАС» №1728 від 30.11.2021, ПАТ «СГ «ТАС» призупиняє розгляд справи, тому що на даний час не може прийняти рішення по справі, оскільки не має документального підтвердження факту завершення по справі кримінального провадження, також Страховику не відомо щодо набрання рішенням у такій справі законної сили. При наданні вироку суду по кримінальній справі, який вступив у законну силу, розгляд Страховиком буде відновлено і по справі буде прийняте відповідне рішення.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП дочки позивачів, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Встановлено, що позивачі є батьками ОСОБА_4 , яка загинула внаслідок ДТП, яке мало місце 14.09.2021, за участю забезпеченого транспортного засобу «Fiat Bravo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , відповідальність якого, як водія зазначеного автомобіля, була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АР9950951.

Таким чином, суд вважає, що позивачі вправі вимагати відшкодування їм страховиком ПАТ «СГ «ТАС» моральної шкоди у зв`язку із смертю їх дочки, шляхом виплати суми, яка становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку (14.09.2021).

Станом на дату настання страхового випадку 14.09.2021 розмір мінімальної заробітної плати становив 6000 грн, відтак відповідача ПАТ «СГ «ТАС» зобов`язаний виплатити позивачам суму страхового відшкодування у розмірі 72 000 грн (6000 * 12 = 72 000) порівну по 36 000 грн кожному.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 понесла витрати на поховання дочки ОСОБА_4 у розмірі 16 445 грн, що документально підтверджено.

Таким чином, вказана сума в розмірі 16 445 грн підлягає стягненню з відповідача в користь ОСОБА_2 .

Суд відхиляє доводи представника відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову, про те, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не завершене, по даній справі відсутній вирок суду, який набрав законної сили, що унеможливлює встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності внаслідок ДТП, обставини ДТП, в порядку п. 36.2, ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а отже з боку ПАТ «СГ «ТАС» відсутній факт порушення строків на виплату страхового відшкодування у зв`язку з чим вимоги позивачів є передчасними та необгрунтованими, з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Відмова ПАТ «СГ «ТАС» у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю вироку суду є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування, з огляду на те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, а тому вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20(провадження № 61-19906св21) та від 05 жовтня 2022 у справі №208/4598/21 (провадження № 61-6997св22).

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню шляхом стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» на користь: ОСОБА_1 36 000 грн в якості невиплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2 52 445 грн в якості невиплаченого страхового відшкодування, з яких 36000 грн моральна шкода, 16 445 грн. витрати на поховання доньки ОСОБА_5 .

Стосовно стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Пред`являючи свій позов позивачі, окрім іншого, просили стягнути з відповідача в їх користь витрати на правничу допомогу по 5000 грн в користь кожного.

До матеріалів справи долучено: ордери на надання правничої (правової) допомоги серії ВО за №1050061 від 20.03.2023 та серії ВО за №1050062 від 20.03.2023; договори про надання правової допомоги від 27.09.2021; акти виконаних робіт від 17.03.2023.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 27.09.2021, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Янчишин В.Й. (Адвокат), Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення про надання клієнту юридичної допомоги, а саме: представництво та захист законних прав та інтересів Клієнта з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, адміністративних, провоохоронних, господарських та інших органах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах державної влади та управління, органах внутрішніх справ та прокуратури, в органах юстиції (в тому числі відділах державної виконавчої служби), податкової служби, банківських установах, з усіх питань що стосуються Клієнта особисто, в судах всіх інстанцій і здійснювати професійну діяльність Адвоката відповідно до умов даного Договору зі всіма правами представника, (захисника) які передбачені чинним законодавством України; написання необхідних заяв, позовних заяв, скарг, клопотань та інших документів.

Відповідно до умов п. 4.1., п. 4.2. вказаного договору, встановити погодинну оплату, якості порядку обчислення гонорару адвоката. Вартість години робити адвоката становить 1000 грн. клієнт зобов`язується оплатити Адвокату вартість правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили.

Згідно акту виконаних робіт №1 від 17.03.2023, підписаного адвокатом Янчишин В.Й. та ОСОБА_1 , адвокатом Янчишин В.Й. надано ОСОБА_1 юридичні послуги з правової допомоги на загальну суму 5 000 грн, в тому числі: 1) попереднє опрацювання матеріалів (документів) наданих клієнтом, надання консультації клієнту щодо наявності правових підстав для відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини та судової практики (1 год.) - 1000 грн; 2) підготовка та подача позовної заяви із додатками про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ПАТ «СГ «ТАС» (3 год.) - 3000 грн; 3) участь у судових засіданнях не залежно від часу та кількості судових засідань (1 год.) - 1000 грн.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 27.09.2021, укладеного між ОСОБА_2 (Клієнт) та Янчишин В.Й. (Адвокат), Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення про надання клієнту юридичної допомоги, а саме: представництво та захист законних прав та інтересів Клієнта з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, адміністративних, провоохоронних, господарських та інших органах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах державної влади та управління, органах внутрішніх справ та прокуратури, в органах юстиції (в тому числі відділах державної виконавчої служби), податкової служби, банківських установах, з усіх питань що стосуються Клієнта особисто, в судах всіх інстанцій і здійснювати професійну діяльність Адвоката відповідно до умов даного Договору зі всіма правами представника, (захисника) які передбачені чинним законодавством України; написання необхідних заяв, позовних заяв, скарг, клопотань та інших документів.

Відповідно до умов п. 4.1., п. 4.2. вказаного договору, встановити погодинну оплату, якості порядку обчислення гонорару адвоката. Вартість години робити адвоката становить 1000 грн. клієнт зобов`язується оплатити Адвокату вартість правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили.

Згідно акту виконаних робіт №1 від 17.03.2023, підписаного адвокатом Янчишин В.Й. та ОСОБА_2 , адвокатом Янчишин В.Й. надано ОСОБА_2 юридичні послуги з правової допомоги на загальну суму 5 000 грн, в тому числі: 1) попереднє опрацювання матеріалів (документів) наданих клієнтом, надання консультації клієнту щодо наявності правових підстав для відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини та судової практики (1 год.) - 1000 грн; 2) підготовка та подача позовної заяви із додатками про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ПАТ «СГ «ТАС» (3 год.) - 3000 грн; 3) участь у судових засіданнях не залежно від часу та кількості судових засідань (1 год.) - 1000 грн.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четверної даної цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 цієї статті ЦПК).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в актах виконаних робіт №1 від 17.03.2023, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Так, дослідивши усі обставини справи та надавши належну правову оцінку поданим представником позивача доказам в підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, проаналізувавши структуру та обсяг таких послуг, суд дійшов висновку, що: 1) послуги щодо попереднього опрацювання матеріалів справи, надання консультації клієнтам (1 година), щодо підготовки та подачі позовної заяви із додатками (3 години) не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів статті 137 ЦПК України, а відтак не є співмірним зі складністю справи, крім того, послуги щодо попереднього опрацювання матеріалів справи, надання консультації клієнтам поглинаються такою послугою як підготовка та подання позовної заяви із додатками.

Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн, який підлягає стягнення з відповідача в користь позивачів по 2500 грн в користь кожного.

Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачі звільнені від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень страхового відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень страхового відшкодування моральної шкоди та 16 445 (шістнадцять тисяч чотириста сорок п`ять) грн. витрат на поховання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в дохід держави судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 07.07.2023.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», , адреса місцезнаходження: проспект Перемоги, 65, м. Київ, 03117.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець