ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 670/576/22

Провадження № 22-ц/4820/1016/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

участю представника третьої особи Чернюка О. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2023 року (суддя Мамаєв В. М., повне судове рішення складено 17 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради, третя особа Віньковецька районна державна лікарня ветеринарної медицини про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Заслухавши доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що у травні 2011 року йому як священнослужителю у с. Майдан-Олександрівський Віньковецького району Хмельницької області для проживання разом із сім`єю (дружиною і трьома неповнолітніми дітьми) був наданий безоплатно у користування житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок перебував на балансі Віньковецької районної лікарні ветеринарної медицини до 15 квітня 2011 року, а рішенням Віньковецької районної ради № 18 від 15 квітня 2011 року «Про передачу об`єктів нерухомого майна з балансу Віньковецької районної лікарні ветеринарної медицини на баланс селищної та сільських рад» мав бути переданий на баланс Майдан-Олександрівської сільської ради. Документи про надання в користування житла не надавалися. З травня 2011 року він добросовісно, постійно, відкрито та безперервно користується будинком, в якому проживає разом із сім`єю. За власні кошти замінив старі дерев`яні вікна на нові металопластикові, старі двері на нові, провів капітальний ремонт кімнат без реконструкції приміщення, замінив систему електропостачання, провів водопостачання та водовідведення, несе витрати по оплаті послуг з електропостачання. У зв`язку з відсутністю будь-яких документів, що підтверджують законність його проживання у будинку, бажає оформити право власності на нього за набувальною давністю.

Тому позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2023 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд долучив до матеріалів справи технічну документацію на спірний будинок та інвентарні картки обліку основних засобів, які були подані з порушенням вимог ЦПК України. Безпідставно не прийнято визнання відповідачем позову, про що до суду була подана заява. Не погоджується з висновком суду, що нерухоме майно є нежитловим приміщенням та про відсутність ознаки добросовісності володіння ним.

У засіданні апеляційного суду представник третьої особи апеляційну скаргу не визнав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заява представника позивач про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі у справі № 670/576/22 задоволенню не підлягає, оскільки не надано доказів на підтвердження участі адвоката у цій справі. Інформація про участь адвоката Куркевича О. В. у справі № 670/576/22 відсутня й на офіційному веб-порталі Судова влада.

При цьому колегія суддів виходить з того, що вимогами цивільного процесуального законодавства встановлений строк розгляду справи в апеляційній інстанції - 60 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження і клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи надійшло поза межами цього строку. Наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що відповідно до інвентарної картки обліку основних засобів в бюджетних установах приміщення ветлікарні перебуває на балансі Віньковецької районної державної лікарні ветеринарної медицини з 26 листопада 1976 року, інвентарний № 10103001, первісна балансова вартість 36848 грн (а. с. 59-60).

Згідно з технічним паспортом на нежитлову будівлю, виготовленим у 2007 році, ветлікарня у с. Майдан-Олександрівський є нежитловою будівлею загальною площею 135,3 кв. м, в тому числі службовою площею 60,5 кв. м, підсобною площею 74,8 кв. м, власник Віньковецька районна державна лікарня ветеринарної медицини.

Рішенням Віньковецької районної ради Хмельницької області № 18 від 15 квітня 2011 року «Про передачу об`єктів нерухомого майна з балансу Віньковецької районної лікарні ветеринарної медицини на баланс селищної та сільських рад» з урахуванням додатку до рішення (пункт 16) об`єкт нерухомого майна - будинок ветеринарної лікарні інвентарний номер 10103001 передано з балансу Віньковецької районної лікарні ветеринарної медицини на баланс Майдан-Олександрівської сільської ради. Також вказаним рішенням зобов`язано передачу об`єктів нерухомого майна на баланс селищної та сільських рад провести згідно з чинним законодавством України з оформленням відповідних документів (а. с. 10-11).

Відомості про оформлення таких документів у матеріалах справи відсутні.

Віньковецька селищна рада є правонаступником прав та обов`язків Майдан-Олександрівської сільської ради.

Відповідно до повідомлення управління забезпечення реалізації повноважень у Хмельницькій області регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях № 05-08-01918 від 24 листопада 2021 року нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 перебуває на балансі Віньковецької районної державної лікарні ветеринарної медицини (а. с. 15).

Зі змісту довідки Майдано-Олександрівського старостинського округу № 39 від 23 січня 2023 року вбачається, що вулиця Центральна у с. Майдан-Олександрівський перейменована на вулицю Ігоря Рембача (а. с. 88).

На підтвердження безперервного володіння спірним нерухомим майном з квітня 2011 року позивач надав довідку Майдано-Олександрівського ліцею від 09 лютого 2022 року про навчання дітей; довідку Майдано-Олександрівського старостинського округу № 132 від 10 лютого 2022 року про склад сім`ї та проживання без реєстрації; довідку ХДАТ «Укрпошта» про передплату періодичних видань; акт депутата Віньковецької селищної ради від 10 лютого 2022 року; розрахунок Віньковецького РЕМ по особовому рахунку НОМЕР_1 (а. с. 13-18).

Наведені обставини підтверджується матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував тим, що ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження наявності у нього добросовісності володіння спірним нерухомим майном.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частинами 1 і 4 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду і дійшла такого висновку: «Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності».

Зазначений висновок суд першої інстанції підставно врахував на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосування наведених норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до інвентарної картки обліку основних засобів в бюджетних установах та повідомлення управління забезпечення реалізації повноважень у Хмельницькій області регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях № 05-08-01918 від 24 листопада 2021 року нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 перебуває на балансі Віньковецької районної державної лікарні ветеринарної медицини.

На нежитлову будівлю ветлікарні по АДРЕСА_3 (в подальшому перейменування на АДРЕСА_2 у 2007 році виготовлений технічний паспорт, у якому власником будівлі зазначена Віньковецька районна державна лікарня ветеринарної медицини.

За замовленням ОСОБА_1 04 березня 2021 року виготовлений технічний паспорт садибного (індивідуального) будинку з будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

У матеріалах справи відсутні докази переведення до житлового фонду нежитлового приміщення.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для набуття позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю з підстав наявності власника спірного майна, який заперечує проти позову та відсутності ознак добросовісності такого володіння.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права, як на підставу для скасування рішення суду, не заслуговує на увагу.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2022 відмовлено у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, що відповідає вимогам частини 4 статті 206 ЦПК України.

Протокольною ухвалою суду від 23.12.2022 поновлено строк для подання третьою особою доказів та долучено їх до матеріалів справи (а. с. 70).

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 липня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта