Справа № 700/572/23
Провадження № 2/700/191/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді: Пічкура С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №700/572/23, провадження №2/700/191/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири по АДРЕСА_1 . . У встановленому порядку позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Але постановою від 30.03.2023 року № 307/02-31 державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину оскільки відсутній витяг з державного реєстру власників нерухомого майна. За таких обставин він змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду із заявою в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, направили суду клопотання про розгляд справи без їх участі проти позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 07.04.1995 року квартира що занаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_2 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом та звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 постановою від 30.03.2023 року № 307/02-31 державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутній витяг з державного реєстру власників нерухомого майна, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтями 1218, 1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки спадкодавцем уже після посвідчення заповіту було набуто право власності на земельні ділянки.

За таких обставин необхідно визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 200, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур