Справа № 352/2359/20
Провадження 6/352/10/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Гребінника В.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України боржника без вилучення паспортного документа, мотивуючи тим, що 24.06.2021 ухвалою Тисменицького районного суду задоволено подання старшого державного виконавця Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Шаманського П.С., та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими документами, що знаходяться у зведеному виконавчому провадженні № 61704335. Підставою для застосування даного заходу стало те, що на момент розгляду справи не виконано рішення суду, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, не виконує законних вимог державного виконавця. У зведеному виконавчому провадженні знаходяться виконавчі провадження: №59435103 відкритого 02.07.2019 на виконання вимоги про сплату боргу №Ф-111-25-У від 10.05.2019, виданого Тисменицьким управлінням ГУ ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області боргу в розмірі 71111,57 грн; №61558423 відкритого 17.03.2020 на виконання вимоги про сплату боргу №Ф-111_25_У від 04.12.2018 на користь Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області боргу в розмірі 40803,20 грн; №6333552 відкритого 19.10.2020 на виконання виконавчого листа № 300/445/20 від 04.09.2020, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 та за рахунок готівки, що йому належить в дохід бюджету податковий борг в розмірі 21000 грн; №61689041 відкритого 02.04.2020 на виконання наказу №909/1298/19 від 28.02.2020, виданого Господарським судом Івано-Франківської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ «Астра Люкс» заборгованості в сумі 220831,78 грн. Тобто, три із чотирьох виконавчих проваджень виникли у зв`язку із виникненням у нього через неуспішне здійснення господарської діяльності заборгованості зі сплати податків в користь держави. Таким чином, у період 2019-2020 років його господарська діяльність як фізичної особи-підприємця стала збитковою. Внаслідок чого він не зміг розрахуватися із державою по податках і зборах. Як вбачається з матеріалів справи, він не є боржником, в якого виникла заборгованість перед кредиторами з численних договорів позики, що могло б свідчити про його наміри отримання коштів без наміру їх повернення, а в свою чергу і ухилення від виконання рішень судів. В даному випадку існуючі у нього борги виникли внаслідок господарської діяльності, яку він не зміг утримати на рівні прибутковості. На даний час жодної господарської діяльності він не здійснює, з цієї ж підстави фактично з 2020 не отримує жодних доходів, оскільки не працює. Вважає, що в його діях відсутні ухиляння щодо виконання виконавчого провадження. На даний час він має можливість працевлаштуватися за кордоном та отримувати стабільний дохід з метою забезпечення сім`ї та погашення заборгованості. Проте наявність тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України позбавляє його можливості заробляти кошти і погашати борги.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив заяву розглянути у його відсутності, заяву підтримав та просив її задоволити.

Представник Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив розгляд даної заяви проводити у відсутності представника, та врахувати, що на даний час боржником рішення не виконано.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення за наступних підстав.

Як визначено вимогами ч. 5, 8 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Встановлено, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2021 у справі № 352/2359/20 тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими документами, які знаходяться у зведеному виконавчому провадженні № 61704335. З часу обмеження у праві виїзду за кордон, тобто з 24.06.2021, ОСОБА_1 заборгованість по зведеному виконавчому провадженню №61704335 не погасив, мотивуючи відсутністю джерела доходу, однак від виконання виконавчого провадження не ухиляється .

Заявник надав суду дозвіл на працю на території Республіки Польща, яке дійсне з 04.05.2021 до 03.05.2024, та має намір і можливість там працювати задля повернення боргу.

Крім того, заявник надав суду копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_1 визнаний непридатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку.

Пунктом 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року по справі № 331/8536/17-ц.

Зокрема, Верховний Суд у постанові № 331/8536/17 від 28 жовтня 2020 року, виклав правову позицію, яка полягає у наступному, "тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Боржник є обізнаним про відкрите відносно нього виконавче провадження, жодних дій, направлених на ухилення від виконання зобов`язань, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не вчиняє (станом на момент розгляду заяви таких фактів не виявлено судом та не доведено сторонами).

У разі встановлення у подальшому державним виконавцем обставин ухилення боржника від виконання рішення суду, державний виконавець не позбавлений права звернутись до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Подальше обмеження, на думку суду, за встановлених обставин, є невиправданим, також доведено, що застосоване тимчасове обмеження не лише не може забезпечити своєї мети, тобто не здатне вплинути на виконання рішення суду, але й погіршує матеріальне становище боржника та шкодить його інтересам.

Таким чином, враховуючи наведені обставини суд вважає заяву ОСОБА_1 підставною і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України боржника без вилучення паспортного документа задоволити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , застосоване відповідно до ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2021 у справі № 352/2359/20.

Ухвалу суду направити Тисменицькому відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ

Повна ухвала складена 17.04.2023.