Номер провадження: 22-ц/813/3181/23
Справа № 498/157/22
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про скасування рішень селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, у якому просить скасувати рішення Великомихайлівської селищної ради від 15.02.2019 року № 1700-УІІ «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що підлягають поділу для подальшої безоплатної передачі їх у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам України, крім громадян, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині земельної ділянки :01:002:0527 загальною площею 25, 5275 га згідно Додатку;

№ 2733-VII від 16.01.2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності розташованої на території Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області (за межами населених пунктів)»;

Рішення Великомихайлівської селищної ради від 21.04.2020 року з відповідними номерами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо отримання землі у власність з наступними земельними ділянками: кадастровий номер :01:002:0632, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0633, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0621, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0622, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0623, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0624, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0625, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0626, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0627, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0628, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0629, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0633, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0630, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0631, площею 1,9636 га;

Рішення Великомихайлівської селищної ради від 22.10.2020 року з відповідними номерами про затвердження проектів землеустрою та передачу землі у власність за наступними земельними ділянками: кадастровий номер :01:002:0632, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0633, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0621, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0622, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0623, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0624, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0625, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0626, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0627, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0628, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0629, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0633, площею 1,9637 га, кадастровий номер :01:002:0630, площею 1,9636 га, кадастровий номер :01:002:0631, площею 1,9636 га.

Скасувати право власності ОСОБА_8 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0623 площею 1,9637 га;

ОСОБА_11 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0627 площею 1,9637 га;

ОСОБА_10 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0628 площею 1,9637 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що розпорядженням Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області № 95/А-2012 від 14.02.2012 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років, загальною площею 45,00 га із земель сільськогосподарського призначення нерозподілених земельних часток (паїв) колишнього КСП «Іскра» в адміністративних межах Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області для сінокосіння та випасання худоби.

19.06.2020 року Великомихайлівська селищна рада прийняла рішення № 3866-УІІ щодо ненадання земельних ділянок позивачу в оренду з причин того, що земельна ділянка :01:002:0527 загальною площею 25,5275 га рішенням сесії Великомихайлівської селищної ради має бути поділена на 13 самостійних ділянок для передачі під ОСГ (хоч і є пасовищем), земельна ділянка :01:002:0531 загальною площею 14,4487 га має бути виставлена на торги (хоч і є пасовищем), а щодо земельної ділянки :01:002:0517 загальною площею 3,5534 га відповідач взагалі не обгрунтувала причини відмови.

Вказує, що з 2012 по 2019 рік на вказані земельні ділянки між позивачем та Великомихайлівською селищною радою укладались тимчасові договори на користування вказаною землею, позивач сумлінно та своєчасно сплачувала всі платежі до бюджету.

Вважає, що Великомихайлівська селищна рада діяла недобросовісно, знаючи що позивач претендує на отримання спірної землі в оренду та що в неї розроблений та погоджений проект землеустрою щодо спірної землі, та те що на протязі 7 років відповідач на підставі тимчасових угод надавав спірну землю саме позивачу в оренду, відповідач протиправно прийняв ряд рішень, тому просить суд скасувати відповідні рішення Великомихайлівської селищної ради та скасувати право власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фрунзівського районнного суду Одеської області від 06 червня 2022 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про скасування рішень селищної ради відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблені помилкові висновки про відмову у задоволенні позовної заяви.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 21 червня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились.

21 червня 2023 року до Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_15 , надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

21 червня 2023 року від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 03 липня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно із Розпорядження Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області №95/А-2012 від 14.02.2012 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років, загальною площею 45,00 га із земель сільськогосподарського призначення нерозподілених земельних часток (паїв) колишнього КСП "Іскра" в адміністративних межах Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області для сінокосіння та випасання худоби. Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачу в довгострокову оренду терміном на 49 років для сінокосіння та випасання худоби на території Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. 14.11.2012 року визначено кадастровий номер: :01:002:0400; кадастровий номер: :01:002:0401.

Земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0527 площею 25.5275 га була сформована в результаті проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою і зареєстрована 24.04.2018 р. та наказом № 15-3567/13-18-СГ від 05.06.2018 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області дана ділянка була передана із державної власності у комунальну власність Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019, земельна ділянка кадастровий номер::01:002:0527 розміром 25,5275 га форма власності комунальна, цільове призначення землі запасу, право власності зареєстровано 24.04.2018 року за Великомихайлівською селищною радою Великомихайлівського району Одеської області, тобто власником землі є Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області

Згідно з рішенням Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області №1700 - VII від 15.02.2019 року, було затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що підлягають поділу для подальшої безоплатної передачі їх у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам України.

Відповідно до рішення Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області №1702 -VII від 15.02.2019 року, було затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди яких виставляється на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами у 2019-2020 роках на території Великомихайлівської селищної ради (за межами населених пунктів).

Згідно з рішення Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області № 2733-VII від 16.01.2020 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, площею 25,5275 га, кадастровий номер: :01:002:0527, на території Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, на тринадцять земельних ділянок.

Відповідно до рішень Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідачам.

На час звернення до суду з позовом та розгляду справи за громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зареєстровано право власності на виділені їм земельні ділянки, які входили до складу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, площею 25,5275 га. до затвердження технічної документації про її поділ на 13 земельних ділянок для передачі фізичним особам, що описано в постанові Одеського апеляційного суду від 25 січня 2022 року №498/808/20, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено часткову. Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 березня 2021 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про скасування рішення селищної ради в мотивувальній частині змінити та викласти її в редакції цієї постанови суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення залишити без змін (а.с. 12-15).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року встановлено, що розпорядженням Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області №95/А-2012 від 14.02.2012р., ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду на 49 років загальною площею 45,00га із земель сільськогосподарського призначення нерозподілених земельних часток (паїв) колишнього КСП «Іскра» в адміністративних межах Полезненської сільської ради для сінокосіння та випасання худоби.

Проект земелеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 в довгострокову оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби на території Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, розроблено ВКФ «Стелхен», за замовленням ОСОБА_1 та на підставі договору №246 від 24.11.2011р. (а.с. 17-23, 26-39).

Рішенням Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 15.02.2019 року затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що підлягають поділу для подальшої безоплатної передачі їх у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам України, крім громадян, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на території Великомихайлівської селищної ради (за межами населених пунктів), в тому числі земельна ділянка за кадастровим номерам :01:002:0527 загальною площею 25,5275 га. (а.с. 41-45).

Рішенням Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 15.02.2019 року затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди яких виставляється на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами у 2019-2020 роках на території Великомихайлівської селищної ради (за межами населених пунктів), в тому числі земельна ділянка за кадастровим номерам :01:002:0531 загальною площею 14,4487 га. (а.с. 46-47).

16 січня 2020 року Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області прийняла рішення щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, площею 25,5275 га, кадастровий номер :01:002:0527, на території Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області (за межами населених пунктів), на тринадцять земельних ділянок відповідачам по справі (а.с. 48-49).

Рішеннями Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 24.01.2020 року надано дозволи на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність відповідачам для ведення особистого селянського господарства (а.с. 50-62).

22 жовтня 2020 року селищна рада затвердила проекти землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок відповідачам для ведення особистого селянського господарства (а.с. 64-70).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Спірні правовідносини стосуються порядку здійснення права власності та права користування земельними ділянками та регулюються положеннями Цивільного Кодексу України щодо режиму права власності та Земельного Кодексу України.

Відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, і перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п.34 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 77 ч. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що за відповідачами ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстровано право власності на виділені їм земельні ділянки, які входили до складу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, площею 25,5275 га до затвердження технічної документації про її поділ на 13 земельних ділянок для передачі фізичним особам.

Документи, які відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, що підтверджують право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки, а також державну реєстрації цих прав, у ОСОБА_1 , відсутні.

Відповідно до п. б) частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

У відповідності до пункту "а" частини 3 статті 22 Земельного Кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно частини 4 статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 4 ст. 118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 даної статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 8, 9 статті 118 Земельного Кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Аналізуючи положення закону встановлено, що захисту в судовому порядку підлягають права та законні інтереси фізичної особи, яка на законних підставах володіє та користується земельною ділянкою, тобто є власником або користувачем земельної ділянки при наявності відповідних документів на підтвердження права на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у пункті 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняті селищною радою рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою є ненормативними актами органу державної влади, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Скасування таких рішень не породжує наслідків для власника (користувача) земельних ділянок, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Законодавством не встановлено граничного строку дії такого дозволу, отже особа може скористатися ним у будь-який зручний для себе час або не скористатися взагалі. При цьому, слід відмітити, що надання дозволу на розробку документації не тотожне негайному набуттю права власності чи користування земельною ділянкою та є лише першим кроком для оформлення такого права. Так само, законодавством не встановлено заборони реалізації особою прав на цю ж земельну ділянку, внаслідок скасування або визнання недійсними (нечинними) правовстановлюючих документів на землю, які були складені з порушенням Закону і така особа має право, після усунення таких порушень, в порядку встановленому Законом, реалізовувати своє право.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Тобто саме порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду з позовом за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачі по справі скориставшись своїм законним правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, звернулись до Великомихайлівської селищної ради із заявами про надання дозволу про розробку проекту відведення спірної земельної ділянки.

Твердження позивача ОСОБА_1 стосовно того, що вказаним рішенням порушено її права, оскільки з 2012 року по 2019 рік на вказані земельні ділянки між позивачем та селищною радою укладались тимчасові договори на користування вказаною землею, позивач сплачувала орендну плату до бюджету, є недоведеними, оскільки позивач не набув права власності/користування на вказану земельну ділянку.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувані рішення Великомихайлівської селищної ради прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ЗК України та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», є законними, обґрунтованими, своїм змістом прав та законних інтересів позивача ОСОБА_1 не порушує.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що в задоволенні позову ОСОБА_1 , про скасування рішень селищної ради, необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом (фактично дублюють доводи позовної заяви) дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк