ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1282/21Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/245/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Шевчук Г. М., Храпак Н. М.,

за участі секретаря - Стецюк М.А.

учасників справи: відповідача ОСОБА_1 його представника - адвоката Бакальця І.Г. позивача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Карчевського В.М.

,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №604/1282/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бакалець Ігор Гнатович на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухваленого суддею Сташківим Н.Б., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування вимог посилався на те, що 03 лютого 2021 року біля 22 години 46 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» з р.н. НОМЕР_1 та здійснюючи маневр виїзду з другорядної дороги сполученням «Тернопіль-Скалат-Жванець» на головну дорогу сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в межах перехрестя з вул.Степана Бандери в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, не пропустив автомобіль «SUBARU-OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 під його керуванням, що рухався по головній автодорозі у напрямку від м.Тернопіль до м. Хмельницький, та на 158 км + 800 м вищевказаної автодороги допустив з ним зіткнення, внаслідок чого йому були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а автомобілю «SUBARU-OUTBACK» д.н. НОМЕР_2 механічні пошкодження.

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 04 лютого 2021 року, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017. 30 квітня 2021 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області підполковник поліції Чубенко О.В., розглянувши матеріали вищевказаного досудового розслідування, виніс постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 04 лютого 2021 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а окремі матеріали кримінального провадження скеровані до відповідного підрозділу поліції для притягнення до адміністративної відповідальності водія, по вині якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , який належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 22 серпня 2012 року, були спричинені механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП приймається рівною вартості автомобіля і становить 365 580,00 грн, а вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 03 лютого 2021 року, становить 52 549,37 грн.

Загальний розмір майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» д.н. НОМЕР_2 , становить 313030,63 грн (365580,00 грн (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) - 52549,37 грн (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 313030,63 грн).

Цивільно-правова відповідальність володільця «TOYOTA-AVENSIS» з л.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ«Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), що підтверджується відповідним страховим полісом №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди . Згідно із вказаними вище договором страхування (полісом), укладеного з ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000,00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень (франшиза 2 600,00 грн).

ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відповідності договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на його користь здійснило виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» з д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 127 400,00 грн.

Вважає, що оскільки визначений відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової виплати є недостатнім для відшкодування завданої шкоди, спричиненої пошкодженням належного автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням має бути стягнута з відповідача ОСОБА_3 , а саме 185 630,63 грн (313 030,63 (загальний розмір майнової шкоди, спричиненої пошкодженням його автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 ) 127400,00 грн (страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 = 185 630,63 грн).

Крім того, внаслідок протиправної поведінки водія ОСОБА_3 йому спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля, оскільки після дорожньо-транспортної пригоди вищевказаний транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень, внаслідок чого він взагалі позбавлений можливості користуватися належним майном в повному обсязі. Увартісному вигляді моральна шкода за пошкодження автомобіля становить 30 000,00 грн.

Посилається на те, що вказаною дорожньо-транспортною пригодою йому також спричинена моральна шкода, яка пов`язана з протиправним ушкодженням здоров`я. Внаслідок зіткнення транспортних засобів він отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забою, садна лівої частини та забиття м`яких тканин підочної ділянки у вигляді набряку, травматичного вивиху першого та другого верхніх лівих зубів, садна передньої поверхні грудей та садна правого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №201 від 28 квітня 2021 року (проведеної під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000017) за ступенем тяжкості належать до легких з короткочасним розладом здоров`я .

Дана дорожньо-транспортна пригода викликала сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Необхідність звернення до лікарів внаслідок отриманих травм, призвело до незручностей в житті, позбавило можливості вільного спілкування з рідними, близькими, порушило звичні стосунки. Внаслідок ушкодження здоров`я, йому спричинено моральну шкоду, яка у вартісному вигляді становить 100 000,00 грн.

Вважає, що оскільки визначений відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням його здоров`я, є недостатнім для відшкодування завданої моральної шкоди, різниця між фактичним розміром моральної шкоди і страховим відшкодуванням має бути стягнута з ОСОБА_1 у розмірі 99 095,00 грн.

На підставі вищенаведеного, просить стягнути з ОСОБА_1 в його користь 185 630,63 грн майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля «SUBARUOUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , 30 000,00 грн моральної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «SUBARUOUTBACK», 99 095,00 грн моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 4 500,00 на відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 в корить ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 185630 (сто вісімдесят п`ять тисяч шістсот тридцять) грн. 63 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 в корить ОСОБА_2 моральну шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля, в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в корить ОСОБА_2 моральну шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я, в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в корить ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. за проведення авто товарознавчої експертизи та 908,00 (дев`ятсот вісім) грн сплаченого судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бакалець І.Г., подав апеляційну скаргу на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про стягнення з нього в користь ОСОБА_2 моральної шкоди спричиненої ушкодженню здоров`я, в розмірі 50 000 грн. є необгрунованим, оскільки відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи, який долучено до позовної заяви ОСОБА_2 , в останнього за період амбулаторного лікування в період з 04.02.по 01.03.2021 року в поліклініці КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР було діагностовано закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, а із зовнішніх ушкоджень ділянки голови «забій, садно лівої частини» та забиття м`яких тканин підочної ділянки у вигляді набряку, виявлено травматичний вивих першого та 2-го верхніх лівих зубів, з приводу чого 12.02.2021 року було проведено їх екстракцію (видалення). Крім цього, в ОСОБА_2 були відмічені садно передньої поверхні грудей та садно правого стегна.

При проведенні судово-медичної експертизи 12.03.2021 року в ОСОБА_2 виявлено відсутність першого та 2-го верхніх лівих зубів. За описаною в медичній картці №2956 виразністю клінічних проявів виявлені в ОСОБА_2 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких з короткочасним розладом здоров`я . На сторінці другій «Обставини справи» висновку експерта №201 від 28.04.2021 року судово-медичної експертизи зазначено, що зі слів ОСОБА_2 останній 04.02.2021 року звернувся за медичною допомогою в приймальне відділення КНП «Підволочиська РЛ», де в цей же день був оглянутий лікарем-стоматологом (07.02.2021 року видалено 1,2-ий верхні ліві зуби).

В дослідницькій частині висновку зазначається, що відповідно до медичної карти №2956 амбулаторного хворого поліклініки КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР на ім`я ОСОБА_2 , 04.02.2021 року та 12.02.2021 року останній оглядався стоматологом, після проведеної рентгенографії цілісність коренів і коронки 1,2 - не порушена. Травматичний вивих /1,2 зубів.

Зазначає, що у висновку експерта №201 від 28.04.2021 року судово-медичної експертизи є розбіжності у даті видалення двох зубів ОСОБА_2 , в розділі «Обставини справи» зазначається, що ці зуби видалено 07.02.2021 року, а в розділах «Дослідницька частина» та «Підсумки» датою видалення: цих же зубів зазначено 12.02.2021 року.

Вказує на те, що у жодному медичному документі, які є у висновку експерта №201 від 28.04.2021 року судово-медичної експертизи, не зазначено чи призначалось будь-яке лікування ОСОБА_2 для вирівнювання зубів, які мали ознаки травматичних вивихів і чи пройшов відповідний курс лікування зубів ОСОБА_2 . Також, на вирішення вказаного експертного висновку не ставилось запитання, чи була необхідність у видаленні зубів із травматичними вивихами і чи ці вивихи можна було усунути шляхом лікування.

Також вказує, що ОСОБА_2 до позовної заяви була додана довідка без номера та дати, за підписом лікаря-стоматолога ОСОБА_4 , відповідно до якої пацієнт ОСОБА_2 скаржиться на рухомість зубів Ш-ступеню, рухомість зубів І-ступеню. Суд безпідставно відхилив клопотання його представника про проведення судово-медичної експертизи та про виклик у судове засідання для допиту - судово-медичного експерта Тернопільського бюро Бебко Т.А. в якості спеціаліста лікаря стоматолога ФОП ОСОБА_5 .

У зв`язку з тим, що позивачем ОСОБА_2 до позовної заяви були долучені неякісні копії медичних документів, на яких не проглядалися прізвища та підписи лікарів, які склали ці документи, його представником було заявлено клопотання про витребовування оригіналу медичної карти ОСОБА_2 , електронної медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 , Витягу з електронної системи охорони здоров`я з номерами і датами електронних направлень ОСОБА_2 на додаткові обстеження; з номерами і датами електронних направлень до вузьких медичних спеціалістів із зазначенням їхніх прізвищ, за період з 03.02.2021 року по дату складання клопотання, у задоволенні яких судом першої інстанції було безпідставно відмовлено.

Всупереч вимогам ст.96 ЦПК України, Підволочиський районний суд безпідставно взяв до уваги копії медичних документів, на яких не проглядалися прізвища та підписи лікарів, за наявності клопотання учасника справи про витребовування оригіналів цих документів.

Задовольняючи позовну вимогу ОСОБА_2 про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції залишив поза увагою виплату ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, а саме 905 грн. (18 100 грн. (розмір відшкодування за заподіяну шкоду здоров`ю) х 5% = 905, 00 грн.) , що підтверджується листом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за вих.№9332 від 15.09.2021 року, який долучений до позовної заяви .

Судом не обґрунтовано, чому сума страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 905, 00 грн. за шкоду заподіяну здоров`ю, є недостатньою для ОСОБА_2 і чому вказана сума не віднята від тої суми, яка піддягає стягненню з ОСОБА_1 як моральна шкода спричинена ушкодженню здоров`я, в розмірі 50 000 грн.

Вважає необгрунтованою суму стягнутої з нього матеріальної шкоди в розмірі 185 630 грн. 63 коп., оскільки експертом безпідставно оцінені як нові складові автомобіля, які були технічно справні і взагалі не підлягали заміні. Вважає висновок експерта безпідставним, та суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит експерта ОСОБА_6 по обставинах складеного ним висновку №190/21 від 31.06.2021 судової автотоварознавчої експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Просить відмовити у задоволенні клопотань , зазначених у апеляційній скарзі повністю. Поосилається на те, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права та виніс законне рішення.

Вказує на те, що судами у справах про адміністративне правопорушення вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 3 лютого 2021 року встановлена тільки ОСОБА_1 . Тому суд прийшов до правильного висновку про цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді.

Твердження апелянта про те, що експертне дослідження не відповідає вимогам ст.106 ЦПК України, оскільки не містить вказівки на те, що вказаний висновок підготовлений для подання до суду не відповідає дійсності. Відсутність вказаної вказівки не свідчить про недопустимість вказаного доказу.

Просить відмовити у задоволенні клопотань про призначення експертиз, наведених в апеляційній скарзі, як таких, що необґрунтовано подані до апеляційного суду.

Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідач ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу в її межах та просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу заперечили. Рішення суду вважають законним та обгрунтованим. Просять відхилити заявлені ОСОБА_1 клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було спричинено збитки із-за пошкодження автомобіля, а також моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях у зв`язку із фізичним знищенням транспортного засобу та необхідності додаткових зусиль для організації звичного способу життя, а також моральними стражданнями, болем у зв`язку із спричиненням шкоди здоров`ю позивача.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як установлено судом, 03 лютого 2021 року о 22 годині 46 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» з р.н. НОМЕР_1 та здійснюючи маневр виїзду з другорядної дороги автодороги Т-20-02 сполученням «Тернопіль-Скалат-Жванець» на головну дорогу автодорогу М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в межах перехрестя з вул.Степана Бандери в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, не пропустив автомобіль «SUBARU-OUTBACK» р.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача, що рухався по головній автодорозі М-12 у напрямку від м.Тернопіль до м.Хмельницький, та на 158 км + 800 м вищевказаної автодороги допустив з ним зіткнення, внаслідок чого позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а автомобілю «SUBARU-OUTBACK» р.н. НОМЕР_2 механічні пошкодження.

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 04 лютого 2021 року, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017.

30 квітня 2021 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області підполковник поліції Чубенко О.В., розглянувши матеріали вищевказаного досудового розслідування, виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 04 лютого 2021 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а окремі матеріали кримінального провадження скеровані до відповідного підрозділу поліції для притягнення до адміністративної відповідальності водія, по вині якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року, котра набрала законної сили 06.09.2021 року. Згідно пункту 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Судом достовірно встановлено, що вказаних вимог ОСОБА_1 не дотримався, 03.02.2021 року о 22 год. 46 хв. на автодорозі М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» 158 км + 800 м керуючи автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» р.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиці Степана Бандери виїжджаючи з другорядної дороги на автодорогу М-12 не пропустив автомобіль SUBARU-OUTBACK» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався по головній дорозі.

Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як володільця «TOYOTA-AVENSIS» з р.н. НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), що підтверджується відповідним страховим полісом №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди (додаток 6,7). Згідно із вказаними вище договором страхування (полісом), укладеного з ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень (франшиза 2 600,00 грн).

Відповідно до договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила на користь ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 127 400,00 грн.

За висновком експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП приймається рівною вартості автомобіля і становить 365 580,00 грн, вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 03 лютого 2021 року, становить 52 549,37 грн.

Загальний розмір майнової шкоди, заподіяної пошкодженням належного позивачу автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , становить 313 030,63 грн (365 580,00 грн (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) - 52 549,37 грн (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 313 030,63 грн), а сума збитків страховою компанією ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відповідності договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не в повній мірі покрила заподіяні позивачу збитки.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Також, згідно з ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 цього ж Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статей 28, 29 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із тих обставин, що відповідачем було заподіяно матеріальну шкоду позивачу у сумі 185630 грн, а саме: загальний розмір майнової шкоди, заподіяної пошкодженням належного позивачу автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , становить 313 030,63 грн (365 580,00 грн (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) - 52 549,37 грн (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 313 030,63 грн), а сума збитків страховою компанією ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відповідності договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 127 400,00 грн. не в повній мірі покрила заподіяні позивачу збитки.

Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Надуманими є твердження апеляційної скарги, що експертне дослідження - висновок експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С., не відповідає вимогам ст.106 ЦПК України, оскільки не містить вказівки про його підготовлення для подання до суду. Такі твердження спростовуються самим висновком експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року (а.с.19 т.1), де чітко вказано про його складення для подання в суд та про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України про складання завідомо неправдивого висновку, про що проставлений підпис експерта.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що сума матеріальної шкоди в розмірі 185 630 грн. 63 коп. є необґрунтованою, оскільки експертом безпідставно оцінені як нові складові автомобіля, які були технічно справні і взагалі не підлягали заміні. Так, висновком експерта при визначенні утилізаційної вартості транспортного засобу (вартості транспортного засобу після ДТП) було враховано як вартість металобрухту, так і вартість складників, які придатні для вторинного використання з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,57). Доводи апеляційної скарги про неврахування експертом саме ринкової вартості придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ, а врахування їх тільки утилізаційної вартості, суперечить Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 21 листопада 2003 року. Відповідно до п.7.21. вищевказаної Методики вартість технічно справних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10-8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Саме такі обставини вбачаються із висновку експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, а також із пояснень судового експерта Мазура М.С., допитаного за клопотанням представника відповідача адвоката Бакальця І.Г. у судовому засіданні апеляційного суду 12 квітня 2023 року.

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на необґрунтованість висновку експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року є голослівними і такими, що спростовуються як самим висновком, який у повній мірі відповідає вимогам Закону України Про судову експертизу, а також Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 21 листопада 2003 року, так і поясненнями судового експерта Мазура М.С., допитаного за клопотанням представника відповідача адвоката Бакальця І.Г. у судовому засіданні апеляційного суду 12 квітня 2023 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача в апеляційній скарзі, що судом безпідставно не застосовано правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі №522/1029/18, оскільки правовідносини у справах є різними, зокрема, у вказаній справі встановлено, що складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання висновку будівельно-технічного експертного дослідження не було передбачено до моменту внесення змін до ЦПК України - 15 грудня 2017 року, і саме тому суд виснував про одержання даного доказу із порушенням встановленого процесуальним законом порядку, а також у тій справі, експерт не був обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України про складання завідомо неправдивого висновку.

Необґрунтованими вважає апеляційний суд твердження апеляційної скарги, що розмір страхового відшкодування, виплачений позивачу страховою компанією ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп 127400,00 грн повністю покриває заподіяну позивачу матеріальну шкоду. Так, у відповідності до договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума за шкоду, спричинену пошкодженням майна. Становить 130000, 00 грн. А тому ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп здійснило на користь позивача виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 в межах страхової суми за мінусом франшизи - 127400,00 грн.

Оскільки в матеріалах справи наявний і судом досліджувався один висновок автотоварознавчої експертизи - висновок експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, обґрунтовано визнаний судом першої інстанції належним та допустимим доказом, посилання відповідача на наявність будь-яких інших експертних висновків, у зв`язку з чим існує необхідність призначити інше автотоварознавче дослідження є надуманими і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм п. 3 ст. 23, ст.1167 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25 травня 2001 року, бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, наявність вимушених змін у його житті, та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 15000 грн, заподіяної позивачу у зв`язку із ушкодженням майна, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП позивач був позбавлений можливості користуватись своїм транспортним засобом, що призвело до додаткових витрат, труднощів та необхідності вжиття заходів для пошуку нового автомобіля. У зв`язку з неможливістю використовувати автомобіль за його прямим призначенням, необхідністю пошуку іншого транспортного засобу, для відновлення своїх ділових зв`язків, він пережив негативні емоції та душевні хвилювання.

Стягуючи моральну шкоду, спричинену внаслідок ушкодження здоров`я позивача в сумі 50000 грн суд керувався тим, що позивачу спричинено психологічну та психічну травми. Після вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивач відчуває дискомфорт та переживання, у зв`язку з можливістю повторення небезпечної ситуації. Погіршення стану здоров`я внаслідок отриманих травм викликало фізичний біль та на тривалий час змінило звичний спосіб життя. Спричинення тілесних ушкоджень, фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність звернення до лікарів, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за життя та здоров`я, у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зав`язків і потребує додаткових зусиль для організації життя. Все це разом призвело до зниження працездатності та моральних страждань,що поглиблює негативні переживання внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації. Видалення двох зубів, внаслідок їх травматичного пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, призвело до моральних переживань з приводу зовнішнього вигляду та дискомфорту в повсякденному житті.

Колегія суддів погоджується із вищенаведеними висновками суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди із відповідача на користь позивача та її розміру.

Твердження в апеляційній скарзі, що визначена судом сума моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я позивача в розмірі 50 000 грн. є необґрунтованою, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи, а саме, висновку судово-медичної експертизи №201 від 28 квітня 2021 року, витягу з медичної картки амбулаторного хворого №2956, довідок, виданих лікарем стоматологом вбачається наявність ушкодження здоров`я позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, а також, що отримані травми викликали фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність звернення позивача до лікарів .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у висновку експерта №201 від 28.04.2021 року судово-медичної експертизи є розбіжності у даті видалення двох зубів ОСОБА_2 є необгрунтованими. Вищевказана експертиза проведена лікарем судово-медичним експертом першої кваліфікаційної категорії Бебко Т.А., стаж експертної роботи становить 18 років, та експерт попереджений щодо відповідальності за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок чи відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків. Даний висновок здійснений на підставі судово-медичних документів, зокрема медичної карти амбулаторного хворого поліклініки КНП «Підволочиська центральна лікарня» №2956. Як встановлено в судовому засіданні, рішення про екстракцію пошкоджених зубів було прийнято лікарем на підставі об`єктивних медичних даних при огляді позивача у зв`язку з болем, рухомістю зубів та неможливості приймати їжу, що підтверджується записами в амбулаторні картці.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Разом з апеляційною скаргою представником відповідача були подані клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, комісійної судово-медичної експертизи із залученням лікаря-стоматолога експертизу, витребування з КНП «Підволочиська РЛ» ПСР оригіналу медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 за №2956, електронну медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 .

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було допущено порушень вимог процесуального закону при вирішенні питання щодо призначення судової автотоварознавчої та комісійної судово-медичної експертиз, а тому апеляційний суд не встановив підстав щодо необхідності їх призначення при апеляційному розгляді справи. При цьому колегія суддів задовольнила клопотання відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бакальця І.Г. про виклик судового експерта Мазура М.С. щодо надання пояснень по складеному висновку експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, у зв`язку із чим була оголошена перерва у розгляді справи апеляційним судом. 12 квітня 2023 року у судовому засіданні судовий експерт Мазур М.С. дав вичерпні відповіді на усі поставлені перед ним запитання щодо проведеної експертизи.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів відхилила клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Окрім того, колегія суддів не знайшла достатніх підстав для проведення в апеляційному суді комісійної судово-медичної експертизи із залученням лікаря-стоматолога, а також витребування з КНП «Підволочиська РЛ» ПСР оригіналу медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 за №2956, електронну медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 , оскільки обставини спричинення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я позивача внаслідок ДТП, повно та об`єктивно досліджені судом першої інстанції із наявних матеріалів справи - висновку судово-медичної експертизи №201 від 28 квітня 2021 року, витягу з медичної картки амбулаторного хворого №2956, довідок, виданих лікарем стоматологом.

Щодо витребування з КНП Підволочиська РЛ оригіналів медичної карти, суд зазначає, що висновок проведеної комісійної судово-медичної експертизи здійснений на підставі судово-медичних документів, зокрема медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 , даний висновок визнаний судом першої інстанції належним та допустимим доказом, тому у суду відсутня потреба у витребуванні вищевказаних медичних документів.

Колегія суддів вважає, що порушень норм матеріального чи процесуального права при вирішенні позову, які б слугували обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, судом не допущено, підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду щодо їх оцінки. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бакалець Ігор Гнатович, залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 квітня 2023 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Шевчук Г.М.

Храпак Н.М.