Номер провадження: 22-ц/813/2785/23
Справа № 495/7128/13-ц
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2021 року по цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Степановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-5).

08 листопада 2013 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», , юридична адреса: вул.Щорса 36б, м.Київ заборгованість згідно кредитного договору №0 від 25.10.2007 року у розмірі 252092 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`яносто дві) 75 коп. (сімдесят п`ять).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», , юридична адреса: вул.Щорса 36б, м.Київ витрати по сплаті судового збору у розмірі 2520 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять) 93 коп. (дев`яносто три) (а.с.85-86).

16 грудня 2021 року Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович звернувся до районного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа та просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржницю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі, про що винести відповідну ухвалу (т.1, а.с.156-158).

17 грудня 2021 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Степановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 відмовлено (т.1, а.с.202-205).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2021 року скасувати повністю та постановити в справі нове рішення про задоволення подання приватного виконавця (т.2, а.с.206-214).

21 лютого 2023 року рішенням Вищої Ради правосуддя №126/0/15-23 ОСОБА_3 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2023 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючий суддя Цюра Т.В., судді: Сегеда С.М., Комлева О.С. (т.2, а.с.2).

20 березня 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (т.2, а.с.3).

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судове засідання призначено на 20 квітня 2023 року об 10 год 10 хв.

В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи.

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справі від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, ненадання жодних доказів щодо існування підстав для відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності сторін.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення приватного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, має існувати об`єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду , чого не було доведено заявником, а також судом наголошено на тому, що приватним виконавцем під час звернення до суду не доведено наявність чинного паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Дослідивши обставини та матеріали справи, апеляційний суд погоджується із вказаним судовим рішенням та вважає за необхідне вказати наступне.

Так, судом встановлено, що 16.12.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 495/7128/13-ц, виданим 11.03.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість згідно кредитного договору № 0 від 25.10.2007 рок у розмірі 252092, 75 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2520,93 грн.

Під час звернення із вказаним поданням, приватним виконавцем наголошувалось на тому, що вжитими ним заходами встановлено, що ліквідного рухомого та нерухомого майна за боржницею не зареєстровано, коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах у розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача недостатньо. Боржниця офіційно ніде не працює, пенсію не отримує.

Таким чином, приватний виконавець вважав, що боржниця фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист № 495/7128/13-ц, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість згідно кредитного договору № 0 від 25.10.2007 року у розмірі 252092, 75 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2520,93 грн.

22.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження за заявою стягувача ТОВ «Вердикт Капітал»/ВП № 61890172/.

Того ж дня, винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника.

Надалі, приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. постановою від 12.02.2021 року арештовані кошти боржника.

За результатами вжитих державним виконавцем заходів шляхом запитів до відповідних державних установ було встановлено, що боржник немає відкритих рахунків у будь-яких банківських установах, офіційно не працює, пенсію не отримує, право власності на нерухоме майно в м. Одесі КП «БТІ Одеської міської ради» за ОСОБА_1 не зареєстровано, за даними МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані, у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України відсутні записи щодо ОСОБА_1 , згідно даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи-реєстру Держпродспоживслужби України ОСОБА_1 не значиться, за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо даного суб`єкта, окрім відомостей про арешт нерухомого майна, накладеного ВДВС та приватним виконавцем Щербаковим Ю.С.

Згідно листа Центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби вбачається, що починаючи з 28.03.2018 року ОСОБА_1 11 разів перетинала кордон України, останній раз 29.08.2021 року.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт вказує на те, що приватним виконавцем були вжиті всі можливі, передбачені законом, заходи примусового виконання виконавчого документа, які не спонукали боржника до вжиття будь-яких дій, спрямованих на виконання покладених на нього обов`язків виконавчим листом, який перебуває на примусовому виконанні та яким було звернуто до примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили. З огляду на вказане, апелянт вважає, що ОСОБА_1 фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду вже тривалий час.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Так, згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується:

-відмова у видачі паспорта;

-відмова у виїзді за кордон;

-тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Ст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Таким чином, судом першої інстанції вірно вказано, що сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання рішення суду.

Тобто, в даному випадку, як вбачається зі змісту подання, обґрунтованість та вмотивованість звернення до суду із такими вимогами приватний виконавець обумовлює лише наявністю невиконаного рішення суду про стягнення заборгованості.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи відомості, колегія суддів звертає увагу на те, що не вбачається, існування об`єктивно наявного факту навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Слід наголосити, що з доданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження містяться лише фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу.

Більш того, в матеріалах подання відсутні докази отримання боржником кореспонденції, а також докази на підтвердження вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.

Матеріали справи, також не містять будь-яких даних про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця.

Будь-яких доказів того, що на час звернення до суду з даним поданням боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього,- суду надано не було.

Колегія суддів наголошує, що законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2021 року по цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Степановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 20.04.2023 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Комлева О.С.

Сєвєрова Є.С