П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Гуменюк Віктор Вікторович; Ужгородська міська рада Закарпатської області; ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву мотивує тим, що є невісткою померлої ОСОБА_5 та на день її смерті проживала разом з нею. Заповіт померлою не складався. Інші спадкоємці, окрім заявниці, відмовились від прийняття спадщини.

Оскільки заявниця на день смерті ОСОБА_6 і по теперішній час фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , де проживала і спадкодавиця без реєстрації, просить встановити даний факт в судовому порядку.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявник в судове засідання не з`явився, разом з тим її представник подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Заінтересовані особи: Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Гуменюк Віктор Вікторович, Ужгородська міська рада Закарпатської області; ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95

м.Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей

факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою

годувальника.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином за змістом статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заявниця, ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона постійно проживала разом зі спадкодавицею - своєю свекрухою ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, а отже прийняла спадщину.

У своїй заяві заявниця зазначає, що постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та своєю свекрухою ОСОБА_5 . В останні роки свекруха занедужала та потребувала постійного стороннього догляду.

На день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою її місця проживання, крім заявниці та її чоловіка, також проживали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою №25/1 від 14.01.2023, виданою головою ОСББ «Дорожник-Шахта» Щербаном Б.І.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З постанови приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Гуменюк В.В. від 10.03.2023 встановлено, що спадкоємець ОСОБА_7 у встановлений законом строк не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, а також те, що спадкоємець ОСОБА_7 - ОСОБА_1 не пред`явила належних доказів фактичного прийняття спадщини, оскільки довідка про місце проживання померлої на день смерті видана об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, а паспорт ОСОБА_7 був вилучений після його смерті, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Метою встановлення факту є реалізація заявником права на отримання спадщини після смерті спадкодавця.

З огляду на вищезазначене, оскільки факт, який просить встановити заявниця, має юридичне значення, підтверджений належними доказами, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, так як судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_5 на час смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже фактично прийняла спадщину.

Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Гуменюк Віктор Вікторович; Ужгородська міська рада Закарпатської області; ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, - задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_3 проживала, разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ) на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути о скаржене до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.07.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник