Справа № 466/723/23 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1075/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року в складі судді Зима І.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, -

встановив:

У січні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 , в якому просила ухвалити рішення про припинення з 01.11.2022 стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_4 , на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог покликалась на те, що малолітня ОСОБА_6 є її онукою. Остання народилась у шлюбі, що був зареєстрований між її сином ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_4 . 17.06.2013 за рішенням суду шлюб між ними розірвано та дитина залишилась проживати з матір`ю.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.06.2013 вирішено стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки, в розмірі 1000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням цього ж суду від 18.08.2016 змінено розмір стягнення аліментів на - 1/4 частки від його заробітку. За заявою ОСОБА_4 , Буським районним ВДВС ЗМУМЮ (м.Львів) 03.10.2013 відкрито виконавче провадження про стягнення вищевказаних аліментів з батька дитини. 30.10.2020 за заявою відповідачки, державним виконавцем вказаного відділу ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та відповідно призупинено примусове стягнення аліментів з ОСОБА_3

08.11.2022 відповідачка повторно пред`явила виконавчий лист до виконання та 14.11.2022 знову відкрито виконавче провадження, згідно якого по даний час з батька дитини, ОСОБА_3 , стягуються аліменти в користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_7 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

Разом з цим, позивачка дізналась, що 03.11.2022 за заявою відповідачки, Шевченківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ про стягнення з неї аліментів на утримання онуки ОСОБА_6 , в користь відповідачки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 01.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття. У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_4 вказала, що ОСОБА_3 за станом здоров`я не спроможний сплачувати аліменти, а тому просила такі стягувати з бабці дитини. На даний час, вказаний судовий наказ знаходиться на виконанні у державного виконавця Бузького районного ВДВС ЗМУМЮ (м. Львів).

За таких обставин, позивачка вважає, що ОСОБА_4 неправомірно стягує аліменти на утримання доньки в подвійному розмірі, одночасно, як з колишнього чоловіка, так і з неї. При цьому, ОСОБА_3 належним чином виконує рішення суду щодо сплати аліментів, отже спроможний утримувати дитину, а тому твердження відповідачки, що останній допомогу на утримання доньки не надає, не відповідає дійсності.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року позов задоволено.

Припинено з 01.11.2022 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 1 073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 , вважає таке необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що судове рішення ґрунтується на доказах, які були надані позивачем, котрі належним чином не завірені, оригінали яких судом не досліджувались.

Вважає, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема судом не враховано вимог ст. 188, 189, 199 Сімейного кодексу України, згідно яких передбачені підстави припинення стягнення аліментів.

Така підстава, як припинення стягнення аліментів шляхом подачі нового позову про припинення стягнення аліментів для не скасованого та не переглянутого судового наказу про стягнення аліментів, нормами ЦПК України не передбачена. Тому вважає, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту, а судом першої інстанції застосовано норми законодавства, які не підлягали застосуванню до даних правовідносин. Зокрема, до правовідносин неможливо застосувати вимоги ч.3 ст. 273 ЦПК України, оскільки судовий наказ не переглянуто, а розмір аліментів не змінено. Також, не погоджується з висновком суду про припинення стягнення аліментів з моменту винесення судового наказу, а саме 01.11.2022.

Звертає увагу на те, що батько дитини сплатив заборгованість по аліментах лише після ухвалення судового наказу та після звернення відповідачки в правоохоронні органи щодо неналежного виконання ним батьківських обов`язків.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

16 травня 2023 року від позивачки ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , а також третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам відзиву на скаргу.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, подала клопотання про відкладення розгляду справи до набрання законної сили ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 червня 2023 року у справі № 466/8662/22, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2022 року у справі № 466/8662/22.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися, відтак у клопотанні відповідачки ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідачка безпідставно, за наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення аліментів з батька дитини, також стягує такі з позивачки, відтак, врахувавши вимоги ст. 273 ЦПК України припинив стягнення аліментів з позивачки на утримання малолітньої дитини.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Рішенням Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 17 червня 2013 року у справі № 565/541/13-ц розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 26 квітня 2011 року, актовий запис №9.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_8 відновлене на її дошлюбне прізвище ОСОБА_9 .

Малолітню дитину сторін дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на виховання її матері ОСОБА_10 до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 на утримання дитини ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 26.03.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-12).

Крім цього, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2016 року у справі № 565/819/16-ц, змінено розмір стягуваних аліментів та вирішено стягувати такі з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 . вна утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

На підставі зазначеного рішення, 10.10.2016 судом видано виконавчий лист, який за заявою відповідачки, пред`явлений до виконання до Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), виконавче провадження № 51550156 (а.с.16)

30.10.2020 за заявою відповідачки від 26.10.2020, начальником Буського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) винесено постанову про повернення виконавчого документу № 565/819/16 стягувачу, стягнення аліментів було припинено (а.с.14).

11.11.2022 відповідачка повторно, з цим же виконавчим листом, звернулася до Буського ВДВС ЗМУМЮ (м.Львів) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 565/819/16-ц від 10.10.2016, просила стягувати аліменти з ОСОБА_3 , починаючи з 01.11.2020. На підставі поданої заяви, Буським ВДВС у Золочівському районі Львівської області 14.11.2022 відкрито виконавче провадження №70321530 (а.с.17, 18).

Згідно із розрахунком заборгованості по аліментах від 09.01.2023, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів відповідно до вищезгаданого виконавчого документа станом на 09.01.2023 становить 1466,68 грн (а.с19)

Окрім того, за заявою відповідачки ОСОБА_4 від 01.11.2022, Шевченківським районним судом м. Львова 03.11.2022 у справі № 466/8662/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , яка є бабцею малолітньої ОСОБА_6 , аліментів на утримання останньої, в користь відповідачки ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.22)

05 грудня 2022 року вказаний судовий наказ ОСОБА_4 пред`явила до виконання у Буський відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області, де постановою державного виконавця від 07.12.2022 відкрито виконавче провадження № 70475702 (а.с.23, 24).

Звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, позивачка, зокрема, як підставу позову зазначала, що аліменти на утримання дитини стягуються як з батька, так і з бабусі, тобто в подвійному розмірі, а тому вважає, що існують підстави для припинення стягнення аліментів з неї з моменту видачі судового наказу.

Переглядаючи рішення суду в частині вимог про звільнення позивача від сплати аліментів з 01 листопада 2022 року, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, а саме коли наказ видано за вимогою про стягнення аліментів.

В тому випадку, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК (ч.ч. 6, 7 ст. 170 ЦПК України).

Аналіз зазначених положень свідчить про те, що чинним ЦПК не передбачено скасування судового наказу у випадку стягнення аліментів, тому позивачем обрано правильний спосіб захисту звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів.

Крім цього, відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Встановивши, що на примусовому виконанні перебуває два судових рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявність відкритих виконавчих проваджень з виконання рішень суду про стягнення аліментів із позивачки та її сина, як батька неповнолітньої дитини, свідчить про порушення її майнових прав та інтересів, оскільки має місце подвійне стягнення аліментів.

Саме відкрите провадження за судовим наказом № 466/8662/22, який виданий в період відкритого виконавчого провадження з виконання судового рішення №565/819/16-ц є тією обставиною, що має істотне значення, і є підставою для звільнення позивачки від сплати аліментів.

Оскільки аліменти є щомісячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, звільнення позивачки від сплати аліментів з 01.11.2022 є правильним та достатньо обґрунтованим, оскільки саме, починаючи з цієї дати 01.11.2022 ОСОБА_4 просила стягувати аліменти з ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, саме 01.11.2022 настали певні обставини, які є підставою для звільнення від стягнення аліментів.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість зі сплати аліментів із боржника ОСОБА_3 , починаючи з 01.11.2022 по день звернення позивачки до суду з означеним позовом, відсутня, що свідчить про виконання ОСОБА_3 судового рішення №565/819/16-ц.

З огляду на викладене, враховуючи те, що аліменти на дитину стягуються за судовим рішенням у справі №565/819/16-ц, проте існує обов`язковий до виконання судовий наказ №466/8662/22, за яким з позивачки стягуються аліменти на користь онучки, суд дійшов правильного висновку про те, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вирішив цей спір на підставі належним чином досліджених доказів і встановлених обставин справи та, урахувавши інтереси дитини, для благополуччя та повноцінного розвитку якої необхідним є забезпечення її коштами одним із батьків, дійшов правильного висновку про звільнення ОСОБА_1 від зобов`язання сплачувати аліменти на користь матері ОСОБА_4 , на утримання внучки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом у справі № 466/8662/22.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 липня 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк