Справа № 349/1253/23
Провадження № 2-о/349/55/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 липня 2023 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Рогатинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в м.Антрацит Ровеньківського району Луганської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У заяві зазначено, що через збройну агресію російської федерації заявниця разом з малолітнім сином ОСОБА_3 переїхала з зареєстрованого місця проживання в м.Сєвєродецьк Луганської області в м.Рогатин Івано-Франківської області. Отримала статус внутрішньопереміщеної особи. У період з 17 липня 2015 року по 15 травня 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного проживання у шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з нею.

На час початку збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_2 , за вчинення кримінального правопорушення, відбував покаранян у місцях позбавлення волі у пенітенціарній установі в м.Старобільськ Луганської області. Через погіршення стану здоров`я був звільнений представниками окупаційної влади з місць позбавлення волі і проживав разом з батьками в м.Антрацит, де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Про смерть ОСОБА_2 їй повідомила мати ОСОБА_2 та надіслала свідоцтво про смерть, яке видане окупаційною владою

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України вона не може, оскільки ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території України, свідоцтво про смерть видане в порушення вимог ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Документ, виданий всупереч вимогам вищезазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. З цих підстав просила заяву задовольнити.

Заявниця у судове засіданняне прибула, на адресу суду направила письмове клопотання про слухання справи без її участі.

Враховуючи обставини справи, керуючись положеннями ч. 2 ст. 317 ЦПК України, згідно якої справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Законом передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 24 травня 2023 року взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою №2611- від 24 травня 2023 року, виданою Центром надання адміністратвиних послуг Рогатинської міської ради Івано-Франківської області.

З 17 липня 2015 року по 15 травня 2017 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/13965/16-ц провадження №2/428/814/2017.

Від спільного проживання в зареєстрованому шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 22 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 13 травня 2023 року окупаційною владою так званої луганської народної республіки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Антрацит.

Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть та оформлення пенсії по втраті годувальника на малолітнього сина.

Належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими в розумінні статті 78ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документів, що виданих органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників.

Враховуючи наведене, а також важливе значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, суд бере до уваги та надає оцінку документу про смерть особи, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, як доказу в справі.

У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13,18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Заявниця не має можливості у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію смерті ОСОБА_2 , оскільки документи на підтвердження цих обставин не видано, населений пункт, де проживав ОСОБА_2 , є тимчасово окупованою територією, що унеможливлює отримання заявницею свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Згідно ч. 4 ст.317ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265, 268, 315, 317 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України - ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Антрацит Луганської області.

Копію рішення невідкладно надіслати до Рогатинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О.О.Гаврилюк