Справа № 369/4036/22
Провадження № 4-с/369/19/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Світлак Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , відповідач: Відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, стягувач: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця,

ВСТ А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 23 травня 2022 року звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із скаргою на дії державного виконавця, відповідач: Відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, стягувач: ОСОБА_3 , щодо скасування Постанови державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про накладання арешту на його майно № 11095899 від 07 грудня 2011 року.

Заявник ОСОБА_1 просить суд поновити строк для подання скарги та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про накладення арешту на його майно № 11095899 від 07.12.2011 року.

Скарга мотивована тим, що згідно з даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно скаржника накладено арешт постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика А.П. про накладення арешту №11095899 від 07.12.2011 року. Звернувшись до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції скаржник з`ясував, що арешт був накладений в рамках виконавчого провадження №11095899 від 21.1.2002 року, відкритого за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.10.2002 року №2-2252/2002. Виконавче провадження № 11095899 закінчене 03.03.2014 року у зв`язку із направленням за належністю до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Рішенням передбачалось стягнення аліментів по 1/4 щомісячно до досягнення повноліття, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист від 07.10.2002 №2- 2252/2002 про стягнення аліментів, на підставі якого ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрив виконавче провадження та наклав арешт на все майно ОСОБА_1 . Постанову про накладення арешту на все його майно він не отримував. В подальшому виконавчий лист був надісланий на виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві за місцем роботи скаржника в Національному університеті біоресурсів і природокористування України що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, буд.15. 04.04.2014 року Голосіївський РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві відкрив виконавче провадження та надіслав виконавчий документ на виконання за місцем його роботи. 29.03.2016 року Голосіївський РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та надіслав виконавчий документ за місцем проживання скаржника, оскільки він звільнився з попереднього місця роботи. В подальшому аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 сплачував безпосередньо стягувачу. Як з`ясувалося, виконавчий лист, направлений Голосіївським РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві за місцем його проживання до державної виконавчої служби Киево-Святошинського районного управління юстиції не надходив. Ні у відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ні в Голосіївському РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа від 07.10.2002 №2-2252/2002 нe збереглися, у зв`язку з чим зняти арешт з його майна неможливо, не дивлячись на те, що стягувач не має до нього матеріальних претензій.

Скаржник просив поновити строк на подання скарги. Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 № 11095899 від 07 грудня 2011 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 , відповідач: Відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, стягувач: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2022 року відкрито провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 , відповідач: Відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, стягувач: ОСОБА_3 , на дії державного виконавця, розгляд справи призначено на 19 січня 2023 року о 12 год. 40 хв. Суб`єкта, дії якого оскаржуються Відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (адреса: вул. Лесі Українки, 86, м. Вишневе, Київська обл., 08132) зобов`язано подати суду оригінали матеріалів виконавчого провадження за № 11095899 від 07 грудня 2011 року - для огляду у судовому засіданні та належно засвідчені копії цих матеріалів - для залучення до справи.

У судове засідання представник скаржника ОСОБА_5 та скаржник ОСОБА_1 не з`явилися, скаржник надав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, повідомила суд, що вона не зверталася із заявою про арешт всього майна боржника дитина, на утримання якої стягувалися аліменти досягла повноліття, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом від 07 жовтня 2002 року № 2-2252/2002 немає. Просила суд задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

У судове засідання представник відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення скарги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Одочук Л.А. відкрито ВП № 42813258 від 04 квітня 2014 року, щодо виконання виконавчого листа № 2-2252/2002 виданого 07 жовтня 2002 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Постановою про стягнення заборгованості із заробітної плати від 04 квітня 2014 року у ВП №4213258, виданої Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Одочук Л.А., постановлено стягувати щомісячно поточні аліменти, в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 березня 2014 року 43075,17 грн.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 07 грудня 2011 року за № 11938736, накладено арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 11938736, на невизначене майно, все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до Постанови про накладення арешту, 1195899 від 07 грудня 2011 року виданої головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Чижик А.П.

Відповідно до інформаційної довідки про виконавче провадження від 11 лютого 2022 року, виконавче провадження № 1195899 за виконавчим листом від 07 жовтня 2002 № 2-2352, закінчено.

Відповідно до повідомлення від 10 березня 2023 року наданого Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на звернення відносно виконавчого провадження № 11095899 у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №11095899 щодо виконання виконавчого листа №2-2252 від 07.10.2002 року, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, яке було відкрите 21.10.2002 року. 07.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 03.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ч.1 ст.49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) Закону України «Про виконавче провадження» чинної редакції на день винесення постанови. Стосовно обтяження №11938736 більш детальну інформацію надати не є можливим у зв`язку із знищенням матеріалів вищезазначеного виконавчого провадження та відсутністю Даних стосовно підстав накладення зазначених обтяжень в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Одночасно роз`яснено скаржнику, що у відповідності до п. 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції». закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст .321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника,знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 77, ст. 79 ч. 1 ст. 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оскільки постанову про арешт майна боржник не отримував, виконавче провадження закінчено, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом Києво-Святошинського районного суду Київської від 07 жовтня 2002 року № 2-2252/2002 відсутня, стягувач не заперечує щодо зняття арешту з майна боржника, державним виконавцем не знято арешт на майно, суд погоджується з доводами заявника про те, що такий арешт, на даний час з урахуванням відсутності підстав його застосування, порушує права скаржника як власника майна, а відтак суд приходить до висновку про задоволення скарги та скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 № 11095899 від 07 грудня 2011 року.

Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 18, 81, 259-261, 268, 447-453 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , відповідач: Відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, стягувач: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 № 11095899 від 07 грудня 2011 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. О. Фінагеєва