Провадження №2/359/2036/2023
Справа №359/6060/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви с. Проців Бориспільського району Київської області», третя особа : Київська обласна державна адміністрація «Київська обласна військова адміністрація) про визнання недійсним рішень загальних зборів, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить : визнати недійсним, викладені в Протоколі загальних зборів релігійній громаді Свято-Михайлівської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви с. Проців Бориспільського району Київської області від 03 червня 2023 року рішення з питань порядку денного про визначення списку членів релігійної громади, зміну підлеглості в канонічних та організаційних питаннях, перехід в інше канонічне підпорядкування, зміну назви, прийняття Статуту релігійної громади у новій редакції, припинення повноважень керівника релігійної громади.

Ознайомившись з позовом та вимогами, які просить вирішити та задовольнити ОСОБА_1 , суд вважає, що дана позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

У частині 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовід-носин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Правовідносини, пов`язані з діяльністю релігійних організацій, регулюються Законом «Про свободу совісті та релігійні організації» (далі по тексту - Закон № 987-XII), який прийнятий 23 квітня 1991 року та набув чинності 06 червня 1991 року.

На момент прийняття цього Закону не існувало господарських чи арбітражних судів, не було прийнято ГПК України. Натомість на час прийняття Закону № 987-XII ЦПК містив главу 31-А, в порядку якої розглядались спори громадян і юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності в адміністративних право-відносинах.

Так, відповідно ст. 248-1 ЦПК (в редакції 1963 року) громадянин має право звернутися в суд із скаргою, якщо вважає, що діями службової особи ущемлено його права. У суд може бути оскаржено дії, одноособово здійснені службовими особами від свого імені або від імені органу, який вони представляють. Отже, на час прийняття Закону № 987-XII існувало інше процесуаль-не законодавство, якому положення Закону N 987-XII в редакції 1991 року кореспондували.

У подальшому Верховною Радою України було прийнято ГПК України, який згодом, зазнавши змін, був викладений у редакції від 16 серпня 2020 року. Відповідними нормами цього процесуального закону визначено юрисдикцію спорів між юридичною особою та її учасником (засновником, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Проте, відповідні зміни до Закону № 987-XII не внесені.

ГПК України є спеціальним нормативним актом, до предмета регулювання якого входить, в тому числі, визначення юрисдикції та підсудності судових спорів. Водночас визначення юрисдикції і підсудності спорів не є і не може бути предметом регулювання Закону № 987-XII , відтак положення Закону № 987-XII є застарілими та не відповідають чинному процесуальному законодавству.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово формувала позиції, відповідно яких юрисдикція судового спору визначається за предметом спору, тобто за змістом та дійсним характером спірних правовідносин. Так, публічно - правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно - правових відносин і стосується саме цих відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі за № 805/4505/16-а).

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайново-го інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі за № 804/14471/15).

Згідно ст. 7 Закону України № 987-XII релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Положеннями ч. 1 - 5 ст. 8 Закону України № 987-XII визначено, що релігійна громада є місцевою Релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюються загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами.

Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.

Отже, спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом) відносяться до спорів щодо управління такою юридичною особою, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Наведені висновки суду узгоджуються також з правовою позицією, наведеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19, від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18, від 18 березня 2020 року у справі № 466/6221/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15, від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 127/23156/19.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як мешканець територіальної громади с. Проців, прибув 03 червня 2023 року на збори громади села, де зареєструвався в списках учасників зборів, тим самим засвідчивши своє бажання прийняти участь у зборах громади та виразити своє волевиявлення під час голосування з питань порядку денного.

Наведене зазначено і не заперечується самим ОСОБА_1 у описовій частині позову.

Фактичною підставою даного позову є незгода члена громади з рішенням загальних зборів релігійної громади з питань порядку денного про визначення списку членів релігійної громади, зміну підлеглості в канонічних та організаційних питаннях, перехід в інше канонічне підпорядкування, зміну назви, прийняття Статуту релігійної громади у новій редакції, припинення повноважень керівника релігійної громади.

Разом з тим, за змістом вимог ч. 1 - 5 ст. 8 Закону України № 987-XII вирішення питань щодо визначення списку членів релігійної громади, зміни підлеглості в канонічних та організаційних питаннях, внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюються загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами.

Порядок денний, що був предметом розгляду 03 червня 2023 року на зборах територіальної громади села, свідчить про те, що це фактично відбулись саме загальні збори релігійної громади с. Проців, оскільки вирішення питань щодо зміни підлеглості в канонічних та організаційних питаннях, внесення відповідних змін або доповнень до статуту релігійної організації віднесено виключно до компетенції загальних зборів релігійної громади.

Відтак суд приходить висновку, що ОСОБА_1 , зареєструвавшись як член даних зборів, будучи обізнаним щодо питань, які підлягають вирішенню під час зборів, прийняв участь у вирішенні порядку денного та проголосував саме як член релігійної громади.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

Зважаючи на вказане вище суд вважає, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки є предметом судового розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись 186, 258 - 261, 353 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київ-ської єпархії Української Православної Церкви с. Проців Бориспільського району Київської області», третя особа : Київська обласна державна адміністрація «Київська обласна військова адміністрація) про визнання недійсним рішень загальних зборів.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутись з даним позовом до Господарсь-кого суду Київської області.

Копію ухвали разом із матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Копію позовної заяви залишити в матеріалах справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Яковлєва Л.В.