Справа № 573/407/23
Номер провадження 2/573/110/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Литвиненко Д.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дружба 6» про стягнення заборгованості з орендної плати,

в с т а н о в и в :

08 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Дружба 6» про стягнення заборгованості з орендної плати. Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2017 року між ним та ПП "Дружба 6" було укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 180 від 04.03.2007 року, згідно якої вказаний договір оренди був викладений у новій редакції. Відповідно до п.п. 4.1 та 4.4. Договору оренди землі орендна плата за користування вищевказаною земельною ділянкою встановлена у розмірі 10 420,57 грн. та сплачується орендарем щорічно, в строк до 30 грудня поточного року. Відповідач свого зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2022 рік не виконав, орендна плата не виплачена. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з ПП «Дружба 6» орендну плату за користування земельною ділянкою за 2022 рік з урахуванням ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренди землі» в розмірі 15 641 грн 81 коп та відповідно до п. 4.6 Договору оренди пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 1 414 грн 12 коп.

Ухвалою від 09 березня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05 квітня 2023 року. Відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали надати відзив на позовну заяву.

30 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - адвокат Литвиненко Д.Г. зазначає про відсутність інформації стосовно укладання між сторонами 15.09.2017 року Додаткової угоди щодо оренди земельної ділянки із кадастровим номером :05:002:7322 та просить витребувати письмові докази, що стосуються правовстановлюючого документу на земельну ділянку та додаткової угоди (а. с. 13).

05 квітня 2023 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів у справі задоволено. Зобов`язано позивача надати оригінал додаткової угоди від 15.09.2017 року; документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:7322; та документи, які підтверджують реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку ( а.с. 23) .

18 квітня 2023 року у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що не може надати до суду витребувані документи: оригінал додаткової угоди від 15.09.2017 та документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:7322, оскільки такої земельної ділянки не існує. Натомість просив долучити до матеріалів справи іншу додаткову угоду від 15.11.2017 до договору оренди від 04.03.2007 року, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0044 та витяг про державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку. У зв"язку із чим просить стягнути заборгованість за користування саме цією земельною ділянкою за додатковою угодою від 15.11.2017 року.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Литвиненко Д.Г. не заперечувала проти долучення письмових документів та зміни предмету позову, просила надати час для ознайомлення із документами.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши надані документи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Тобто ЦПК України передбачає право позивача змінити предмет або підставу позову. При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Оскільки, позивач правомірно подав заяву про зміну предмету позову, суд вважає за необхідне заяву про зміну предмету позову прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи.

Між тим, у судовому засіданні встановлено, що предметом позову є орендна плата за користування нерухомим майном земельною ділянкою з кадастровим номером :05:002:0044, яка розташована на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, на яку не поширюється юрисдикція Білопільського районного суду Сумської області.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеними в п. п. 41 - 42 постанови Пленуму №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК). Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини».

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно. Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном (п. 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18).

У п. 7.25 постанови від 16 лютого 2021 року при розгляді справи №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила також про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

У даному випадку предметом позову є орендна плата за користування нерухомим майном земельною ділянкою з кадастровим номером :05:002:0044, яка розташована на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, на яку не поширюється юрисдикція Білопільського районного суду Сумської області.

Отже, спір виник з приводу нерухомого майна, а тому при вирішенні підсудності справи необхідно виходити з того, що право на орендну плату є правом на нерухоме майно, тому слід застосовувати положення ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншому суду.

Передача справи на розгляд іншому суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище слідує, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, цивільну справу слід передати на розгляд за підсудністю до Буринського районного суду Сумської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31 , 49 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Прийняти до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дружба 6» про стягнення заборгованості з орендної плати передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Буринського районного суду Сумської області.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя