ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7038/23

Провадження № 22-ц/4820/1197/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2023 року про закриття провадження у справі,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У березні 2023 року ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі УПФ).

ОСОБА_1 зазначила, що вона зверталася до УПФ із заявами про призначення пенсії за віком, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу. УПФ не зарахувало до загального страхового стажу заявниці період її роботи в колгоспі згідно архівних довідок від 20 жовтня 2022 року №487 і №488, оскільки в цих документах по батькові працівника записано із скороченням (Вас.). Через професійну недбалість працівника колгоспу заявниця не може підтвердити свій страховий стаж для оформлення пенсії за віком.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що правовстановлюючі документи архівні довідки Комунального підприємства «Трудовий архів» Старосинявської селищної ради від 20 жовтня 2022 року №487 та №488 із зазначенням скороченого по батькові «Вас.» належать їй.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2023 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України (далі ЦПК України).

Суд із посиланням на правовий висновок, викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року (справа №539/4118/19), керувався тим, що вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного стажу роботи для призначення пенсії, не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням і припиненням. Відповідно, за своїм предметом і можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що звернення ОСОБА_1 до суду з заявою в порядку окремого провадження обумовлене розбіжністю записів про її по батькові в архівних довідках і паспорті громадянина України. Між ОСОБА_1 та УПФ відсутній публічно-правовий спір, а УПФ не має повноважень на встановлення факту належності особі архівних довідок про підтвердження страхового стажу. Така справа не віднесена до компетенції адміністративного суду та має бути розглянута в порядку цивільного судочинства. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

УПФ не подало відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лисанівці, Старосинявського району, Хмельницької області.

Згідно архівних довідок від 20 жовтня 2022 року №487 і №488 « ОСОБА_1 (скорочено по батькові в документах) працювала в колгоспі ім. Ульянова с. Лисанівці, Старосинявського району, Хмельницької області у 1983-1984 роках».

На початку 2023 року ОСОБА_1 звернулася до УПФ із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням УПФ від 10 березня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. УПФ не зарахувало до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі згідно архівних довідок №487 і №488 від 20 жовтня 2022 року, оскільки в цих довідках по батькові працівника записано скорочено (Вас.).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Як передбачено частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу пунктів 2, 7 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 26 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено право особи на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.

Із положень пунктів 1 і 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, які виникають із цивільних правовідносин, тобто особистих немайнових і майнових відносин, заснованих на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Важливою ознакою цих правовідносин є відсутність між їх учасниками відносин влади та підпорядкування.

Одним із видів цивільного судочинства є окреме провадження, в якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Водночас адміністративні суди розглядають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-управлінських функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, виникає між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Однією з категорій таких спорів є спори з приводу оскарження фізичними та юридичними особами рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду цивільних і адміністративних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридична природа обставин у справі.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з яким закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Непідвідомчість справи суду цивільної юрисдикції є підставою для закриття провадження у цивільній справі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2022 року (справа №539/4118/19) зазначив, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявників, які пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ними певного соціально-правового статусу, не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявників з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту належності їй архівних довідок Комунального підприємства «Трудовий архів» Старосинявської селищної ради від 20 жовтня 2022 року №487 та №488 є рішення УПФ про відмову у призначенні пенсії за віком.

УПФ фактично не визнало право ОСОБА_1 на пенсію за віком і відмовило у підтвердженні відповідного стажу її роботи.

Отже, між ОСОБА_1 та УПФ виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. За предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Крім того, правова мета звернення ОСОБА_1 до суду полягає у підтвердженні її соціального статусу пенсіонерки. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері пенсійного забезпечення.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи ОСОБА_1 про те, що розгляд її заяви має здійснюватися у порядку окремого провадження судом загальної юрисдикції, не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального та матеріального права є безпідставними.

При цьому, суд першої інстанції правомірно застосував висновки, викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року (справа №539/4118/19), оскільки спірні правовідносини у названій справі та справі, яка переглядається апеляційним судом, хоч і не є тотожними, проте за своїм змістом є подібними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2023 року про закриття провадження у справі без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 липня 2023 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 69