ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м.Суми

Справа №591/576/23

Номер провадження 22-ц/816/527/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2023 року, у складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

24 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком. У період шлюбу у них народилася малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вони з ОСОБА_2 проживають окремо. Вона не чинить йому перешкоди у спілкування з дитиною.

Вказувала, що ОСОБА_2 постійно провокує сварки, скандали та конфліктні ситуації з нею, а останнім часом при кожному візиті до неї погрожує життю та здоров`ю, що підтверджується численними вимушеними зверненнями заявниці до правоохоронних органів. Кожна зустріч ОСОБА_2 з нею перетворюється у сварку, що не лише впливає на її емоційний стан, здоров`я та безпеку, але й в тому числі негативно впливає на психологічний стан дочки, адже дитина перебуває на грудному вигодовуванні та в своєму віці має дуже тісний емоційний зв`язок з мамою.

Зазначала, що під час кожної їх зустрічі ОСОБА_2 спілкується максимально нетактовно, принижує і ображає її усіма можливими образами, обмежує свободу пересування, утримуючи насильно, штовхає і завдає стусанів, поводить себе агресивно і не передбачувано, вириває з рук мобільний телефон і користується ним проти волі власника, перешкоджаючи силою наміром протидіяти, застосовує фізичне насилля і завдає тілесних ушкоджень, робить непередбачувані дії, які лякають і призводять до непередбачуваних наслідків. Отже, вона систематично потерпає від агресивно - негативних дій зі сторони ОСОБА_2 , які носять характер протиправного прояву з ознаками домашнього насилля, що порушує її права, за результатами чого остання вимушена постійно викликати поліцію.

Вказувала, що від ОСОБА_2 весь час лунають погрози позбавлення життя, які, враховуючи всю агресивну серйозність ситуації і небезпечний тон, в якому він це говорить, а також неодноразове нанесення побоїв і різного виду ударів, сприймаються реально та серйозно і її лякають.

Крім того, ОСОБА_2 постійно завдає удару її репутації, поширюючи про неї неправдиві чутки, намагається дискредитувати її в суспільстві.

Вважала, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, є застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 перебувати за адресою її проживання по АДРЕСА_1 та в районі одного кілометру в наближенні до її місця проживання; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з нею.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Видано стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_2 :

1) перебувати за адресою проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та в районі одного кілометру в наближенні до її місця проживання;

2) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ;

3) вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з ОСОБА_1 .

Встановлено строк дії обмежувального припису шість місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднесено за рахунок держави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують на вчинення ним фізичного чи психологічного насильства у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також вказує, що звернення заявника до органів поліції не підтверджують фактів вчинення ним насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Нежевело В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката Недведського О.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги ОСОБА_1 та її представника адвоката Нежевело В.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вимог та підстав заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 10 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2022 року розірвано. У період їх шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо.

ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою стало систематичне вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо неї.

З даного приводу ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, що підтверджується повідомленнями Сумського районного управління поліції (а.с. 11, 14, 16-17, 22, 24), талонами-повідомленнями (а.с. 12-13).

За фактами звернень ОСОБА_1 неодноразово складалися адміністративні протоколи відносно ОСОБА_2 за ст. 173-2 КУпАП.

За повідомленням ГУНП в Сумській області від 30.12.2022 р № 71-239/аз, 21 грудня 2022 року Сумським РУП ГУНП в Сумській області відносно ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис терміном на 10 діб, за умови якого кривднику ОСОБА_2 заборонено контактувати з ОСОБА_1 у будь-який спосіб (а.с. 16-17).

26 липня 2022 року та 06 грудня 2022 року Сумським РУП ГУНП в Сумській області складено протоколи прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію за усною заявою ОСОБА_1 (а.с. 15,18).

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона була свідком конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і вона чула погрози на адресу ОСОБА_6 та нецензурну лайку на її адресу. Свідками їх конфлікту були і інші сусіди з будинку.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 чинить психологічне та фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_1 , а тому заявник, як жертва домашнього психологічного і фізичного насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов його з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Так, згідно з пунктами 3, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20, від 12 січня 2022 року в справі № 752/9731/21, № 61-14045св21.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 вказувала на те, що ОСОБА_2 систематично вчиняє проти неї психологічне та фізичне насильство.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо неї.

Так, 21 грудня 2022 року Сумським РУП ГУНП в Сумській області відносно ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис терміном на 10 діб, за умови якого кривднику ОСОБА_2 заборонено контактувати з ОСОБА_1 у будь-який спосіб.

За фактами звернень ОСОБА_1 неодноразово складалися адміністративні протоколи відносно ОСОБА_2 за ст. 173-2 КУпАП.

26 липня 2022 року та 06 грудня 2022 року Сумським РУП ГУНП в Сумській області складено протоколи прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію за усною заявою ОСОБА_1 .

Постановою Зарічного районного суду від 22 грудня 2022 року за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 08 грудня 2022 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП. Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 щодо скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, направлено до Сумського РУП ГУНП в Сумській області для внесення відомостей до ЄРДР у відповідності до ст. 214 КПК України та прокурору Окружної прокуратури міста Суми для здійснення контролю (а.с. 26).

За повідомленням Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області від 11.08.2022 року № Н-129/аз, 01.08.2022 року сектором дізнання розпочато кримінальне провадження № 0000584 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (ЄО № 30895 від 26.07.2022, перереєстровано № 31975 від 01.08.2022) (а.с. 11).

Отже, в діях ОСОБА_2 встановлено факт застосування домашнього насильства у визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» формах.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови судів про закриття провадження у справах про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, оскільки стосуються інших випадків вчинення домашнього насильства. Із змісту постанов убачається, що провадження у цих справах закривались у зв`язку з суттєвими недоліками протоколів про адміністративні правопорушення, що не дозволило суду спростувати правову позицію ОСОБА_2 на свій захист та ухвалити законне та обґрунтоване рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Проте, колегія суддів вважає, що встановлених судом першої інстанції фактів вчинення домашнього насильства достатньо для видачі щодо ОСОБА_2 обмежувального припису.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375 , 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук