Провадження 2-н/521/1094/23
С У Д О В И Й Н А К А З
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2023 року будинкоуправління №2 Одеської Квартирно-експлуатаційної частини звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надання житлово-комунальних послуг у загальному розмірі 5331, 46 грн., за адресою: АДРЕСА_1 , та витрат по сплаті судового збору.
Будинкоуправління №2 Одеської Квартирно-експлуатаційної частини надає послуги з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Судом встанолено, що заборгованість боржника за надані комунальні послуги згідно затвердженого тарифу та розрахунку за період з 01.04.2020 року по 01.04.2023 рік становить 5331,46 гривень.
Так, у положенні статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов?язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов?язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов?язаний, в тому числі, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства.
Згідно ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до постанови Верховного суду України від 30.10.2013 року, споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.
Згідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов?язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч. 1 ст. 168 ЦІК України).
Згідно ст. 141 ЦПК України з боржника також слід стягнути на користь стягувача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 268, 40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 8, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 322, 526, 611, 615 ЦК України, ст. 152 ЖК України, ст. ст. 4, 160, 161, 167 ЦПК України, ,
Копію наказу надіслати боржнику та роз`яснити йому право у разі заперечення проти вимог стягувача, протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання судового наказу подати заяву про його скасування.
Цей наказ може бути пред`явлений до виконання протягом одного року.
Суддя: І.А. Бобуйок