РІШЕННЯ

Іменем України

13.04.2023 Справа №607/13505/22 Провадження № 2/607/274/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Макогін А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14.01.2017 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказала, що між сторонами часто виникали конфлікти, відповідач вчиняв відносно позивача домашнє насильство. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 14.01.2017 Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області, про що складений актовий запис № 8.

18.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 15.11.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

15.11.2022 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначене на 07.12.2022.

07.12.2022 сторонам наданий строк для примирення три місяці, провадження у справі зупинено.

17.03.2023 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 13.04.2023.

У судовому засіданні 13.04.2023 позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила позов задовольнити повністю. Зазначила, що наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів, оскільки сторони продовжують проживати окремо. Вказала, що поведінка відповідача по відношенню до неї є негативною, відповідач примусово забрав її речі, намагаючись таким чином спонукати позивача до спільного проживання, що призвело до необхідності купувати новий одяг та речі першої необхідності. З урахуванням викладених обставин позивач наполягала на розірванні шлюбу між сторонами.

У судовому засіданні 13.04.2023 відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Вважає, що впродовж наданого судом строку для примирення відбулось значне покращення у відносинах сторін як подружжя. Не заперечував, що сторони проживають окремо. Однак вказав, що сторони підтримують спілкування, здійснювали спільні покупки, в тому числі одягу для позивача. Вказав, що дитина сторін також заперечує щодо розлучення батьків та не бажає, щоб між батьками відбувались сварки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Суд установив, що 14.01.2017 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб, про що Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області складений актовий запис № 8. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області (а.с. 7).

У даному шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу.

Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилалася на те, що між сторонами часто виникали конфлікти, відповідач вчиняв відносно позивача домашнє насильство.

Також з наданих у судовому засіданні пояснень сторін вбачається, що сторони впродовж тривалого часу проживають окремо та не ведуть спільне господарство, що свідчить про те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Такі обставини повністю визнавав у судовому засіданні відповідач.

Крім цього, суд встановив, що наданий строк для примирення позитивного результату не дав, сторони між собою не примирились та позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідач намагався вжити заходи до спонукання позивача до спільного проживання шляхом відібрання одягу останньої. Однак такі дії призвели до необхідності у позивача купувати новий одяг та речі першої необхідності. Також така поведінка відповідача не вказує про його намір примиритись з позивачем, а свідчить про неприпустимі дії та намір відповідача в примусовому порядку змусити позивача до спільного проживання без прояву почуттів кохання та турботи.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що вказана вище поведінка відповідача негативно впливає на дитину сторін, оскільки між сторонами постійно відбуваються конфлікти.

Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 30.09.2022 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому суд звертає увагу, що під час виготовлення вступної та резолютивної частини судового рішення судом допущено описку та в резолютивній частині рішення помилково невірно зазначений рік народження позивача 1988 замість вірного 1998.

З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 269 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність внесення змін до резолютивної частини повного тексту рішення, зазначивши вірний рік народження позивача 1998.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 24 ч. 1, 56 ч. 3, 110 ч. 1, 112 СК України, ст. 4, 76-81, 89, 141 ч. 1, 259, 263-265, 269, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 14 січня 2017 року Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області, про що складений актовий запис № 8.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення буде складене 18.04.2023.