Справа № 567/136/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю представника позивачки - адвоката Шминдрук О.Ф.

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької

міської ради Баталової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Шминдрук О.Ф. звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що з 2012 року по 2016 рік позивачка ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Вказує, що після народження дитини відносини між позивачкою та відповідачем припинились.

Зазначає, що 05.11.2022 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Вказує, що відповідач, будучи батьком малолітнього сина, не виконує покладені на нього обов`язки з його виховання, що проявляється в тому, за життя сина він бачився з ним лише декілька разів, востаннє, коли йому було 2 роки, не цікавився життям дитини, взагалі участі у вихованні сина не бере, не телефонує, не вітає його з днем народження, не відвідує його, не спілкується, не піклується про стан його здоров`я та духовний розвиток та повністю ігнорує його.

Відповідач ОСОБА_2 також не брав належної участі у матеріальному утриманні сина, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 25.01.2017 року у справі № 567/1127/16з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утриманнясина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від отримуваного ним доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2016 року до досягнення сином повноліття.

Відповідач належним чином аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 80 584,02 грн.

Вихованням та матеріальним утриманням їхнього сина займається виключно позивачка, яка не чинить жодних перешкод у спілкуванні відповідача з їхнім сином.

Малолітній ОСОБА_4 не заперечує проти позбавлення батьківських прав відповідача, своїм батьком його не вважає, оскільки більшу частину свого життя не бачився з ним та зовсім його не пам`ятає, натомість в нього склалися теплі та довірливі відносини з її теперішнім чоловіком - ОСОБА_6 .

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання малолтінього сина, свідомо нехтує ними, що полягає у тому, що він не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його життя, став для сина чужою людиною, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, будь-якої участі у його вихованні не бере. Зв`язок між ними повністю втрачений та відповідач не робить жодних дій для його відновлення.

Така умисна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина негативно впливає на його психіку, суперечить його інтересам та порушує законні права.

Вказує, що після звернення позивачки до органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області вона отримала висновок органу опіки та піклування, згідно якого орган опіки та піклування, вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, та діючи в інтересах дитини, вирішив за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 .

Вважає, що ОСОБА_2 повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , що й спонукало позивачку звернутися до суду з вищевказаним озовом.

Ухвалою суду від 06.02.2023р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвало суду від 16.03.2023 р., протокольно без виходу у нарадчу кімнату, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

В наданих суду письмових поясненнях орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області не заперечує щодо задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачки - адвокат Шминдук О.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пояснила, що відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням свого малолітнього сина ОСОБА_4 не займався та не займається, проживає окремо від позивачки та дитини, не відвідував та не цікавився життям та здоров`ям сина, не телефонував, не вітав з святами, днями народженнями, належним чином не сплачував аліменти на утримання дитини, не цікавився необхідністю участі у додаткових витратах. Зв`язок як батька та дитини між ними повністю втрачений, та відповідач не робить жодних спроб для відновлення стосунків. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області Баталова Т.О. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування та не заперечила щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

З доводів позивачки судом встановлено, що з 2012 по 2016 роки вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народився син.

Згідно свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 11.02.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 тайого батьком є відповідач ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.9-10).

05.11.2022 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 05.11.2022р. (а.с.11).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 19.12.2022р. зареєстроване місце проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно відмітки у свідоцтві про народження малолітнього ОСОБА_4 , він також проживає за вищевказаною адресою (а.с.8, 10).

Згідно адресної довідки від 02.02.2023 року, зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 (а.с.24).

Згідно характеристики Острозької міської ради Рівненської області від 15.11.2022 року, складеної відносно позивачки, остання по місцю проживання характеризується з позитивної сторони (а.с.13).

Згідно довідки КНП «Острозький центр первинної медичної допомоги» від 14.11.2022р. малолітній ОСОБА_4 на «Д» обліку не спостерігається (а.с.12).

Згідно характеристики «Острозького ліцею № 3» від 15.11.2022 року, складеної відносно учня 1 класу ОСОБА_4 , останній виховується у неповній сім`ї, батько дитини ОСОБА_2 не приділяє належної уваги навчанню та вихованню сина, не підтримує взаємозв`язок з педагогами, не відвідує батьківські збори, не цікавиться справами дитини (а.с.14).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.11.2022 р., складеного Острозьким відділом ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за перід часу з 28.11.2016р. по 31.10.2022р. становить 80 584, 02 грн. (а.с.15-17).

З дослідженого судом висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №вих-288/01-17-23 від 18.01.2023р. вбачається, що вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вбачає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18-19).

З доводів позивачки та досліджених судом доказів встановлено, що відповідач, який є батьком малолітнього ОСОБА_4 , не піклується про його стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову виховання. Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого малолітнього сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не бере належної участі в утриманні сина, у його вихованні та розвитку, не цікавиться його життям, здоров`ям та не виявляє будь-якого інтересу до дитини.

Після звернення позивачки до суду з вищевказаним позовом відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, та будь-яких перешкод з боку позивачки для відповідача у спілкуванні, вихованні та розвитку сина судом не встановлено, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідач не виявляє, а тому за висновком органу опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не докладає належних зусиль для того, щоб брати належну участь у житті свого сина.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, а саме виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки мати або батько маючи реальну можливість виконати такий обов`язок, не вчиняють відповідних дій, та судом було достовірно встановлено, що відповідач, за відсутності у нього для цього будь-яких об`єктивних причин, перешкод чи труднощів, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 та суд прийшов до таких висновків виходячи з наступного.

З письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітнього ОСОБА_4 , не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не турбується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечував необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову його виховання. Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що вказує на наявність підстав, передбачених ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що батько неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Він не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку свого сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням.

На даний момент відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, бажання змінити ставлення до малолітнього сина не висловлює.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином приймає участь в утриманні та вихованні сина, та не докладає для цього жодних зусиль.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) вказує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

В іншій справі Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.) зазначає, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, своє ставлення до виховання малолітнього сина не змінив, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його життям, не піклується про його стан здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей.

ОСОБА_2 в службу у справах дітей із заявою про те, що йому перешкоджають спілкуватися з сином, не звертався.

При цьому, наведені вище обставини дають підстави суду дійти висновку, що відповідач не має бажання та не спроможний виконувати батьківські функції щодо свого малолітнього сина.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється тривалий час від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав.

З урахуванням вище встановлених обставин суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки обставини наведені у такому висновку знайшли своє підтвердження у доказах, досліджених судом.

Враховуючи положення ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України у відповідності до яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вбачає фактичні та правові підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 .

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та відповідно до ч.3 ст.166 СК України суд при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

З огляду на те, що з відповідача вже стягуються аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина, а відтак суд не вбачає фактичних та правових підстав для повторного вирішення вказаного питання.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн., які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.164, 166, СК України, ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, -

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м.Острог, вул.Героїв Майдану, 4 Рівненської області, індекс 35800, ), про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2023 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.