Справа № 683/3873/22
РІШЕННЯ
14 березня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Завадської О.П.
секретаря Поважнюк О.Б.
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові Хмельницької області цивільну справу за позовом заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, з участю третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький,
У грудні 2022 року заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України, з участю третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що земельна ділянка загальною площею 408 га, що знаходиться на території м. Старокостянтинова Хмельницької області рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 10 червня 1980 року за №109 належить до земель оборони, тому може перебувати лише в державній власності.
30 липня 2015 року на виконання наказу Міністра оборони України від 20 травня 2015 року №225 «Про утворення комісії з питань перевірки обліку та використання земельних ділянок, що належать до земель оборони» проведено комісійне обстеження, з участю представників відділу з питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, земельних ділянок військових містечок м. Старокостянтинів Старокостянтинівського гарнізону.
05 січня 2018 року під час позачергової 26 сесії Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області VІI прийнято рішення №5/26/VII про інвентаризацію земель, які входять до складу земель оборони на підставі Державного акту серії Б№041671 від 1980 року, що знаходяться по АДРЕСА_1 , однак, як землі комунальної власності.
Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області VII скликання №44/29/VII від 11 липня 2018 року визначено проведення впорядкування земельної ділянки площею 1,15 га по АДРЕСА_1 із присвоєнням їй адреси: АДРЕСА_1 , а також затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно вказаної земельної ділянки площею 1,15 га.
На підставі даного рішення державним кадастровим реєстратором внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та даних до Державного земельного кадастру щодо реєстрації земельної ділянки за №:01:007:0038, загальною площею 11,5 га, комунальної форми власності, розташовану по АДРЕСА_1 .
Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 16 листопада 2018 року №17 п. 1/31/VII (зі змінами від 24 травня 2019 року згідно рішення №14 п. 6/34/VII) надано дозвіл на виготовлення технічної інвентаризації із землеустрою щодо поділу на 81 земельну ділянку вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером №:01:007:0038, загальною площею 11,5 га по АДРЕСА_1 .
До вищевказаних земельних ділянок, зокрема, увійшла спірна земельна ділянка з кадастровим номером №:01:007:0080, загальною площею 1000 кв. м., якій присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .
У подальшому рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 03 липня 2020 року №9 п.83/41/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки площею 1000 кв. м., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ: 02.02.01; кадастровий номер :01:007:0080), та надано її безкоштовно у власність ОСОБА_1 .
Разом з цим в межах кримінального провадження №0000035 від 11 лютого 2022 року, у якому Хмельницькою спеціалізованою прокуратурою під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні проведено комплексну земельно-технічну, оціночно-земельну експертизу та експертизу з питань землеустрою (висновок експерта від 20 вересня 2021 року №2449/2718-2882/21-26), встановлено, що спірна земельна ділянка повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 , площею 61,1667 га, яка відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії Б №041671 від 1980 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району, належить до державної власності земель оборони, які перебувають у постійному користуванні КЕВ м. Хмельницький для державних потреб.
Внаслідок прийняття Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області рішень від 05 січня 2018 року № 5/26/VII, від 11 липня 2018 року № 44/29/VII, від 24 травня 2019 року №19 п.135/34/VII та від 03 липня 2020 року № 9 п.83/41/VII із державної власності вибула частина земель оборони із загальної площі 61,1667 га військового містечка № НОМЕР_1 на користь відповідачки площею 1000 кв.м., якій присвоєно кадастровий номер та поштову адресу у м. Старокостянтинові, та оформлено право приватної власності.
Таким чином, враховуючи відсутність згоди Міністра оборони України та рішення Кабінету Міністрів України щодо відчуження вищевказаної земельної ділянки, станом на теперішній час земельна ділянка площею 1000 кв.м. знаходиться у володінні відповідачки, підлягає поверненню на користь держави в особі Міністерства оборони України, про що стало відомо за результатами проведення комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою (висновок експерта від 20 вересня 2021 року №2449/2718-2882/21-26).
Прокурор, представник Міністерства оборони України, представник третьої особи підтримали позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування.
Відповідачка до початку розгляду справи по суті подала заяву, де визнала позов, при цьому просила не стягувати з неї суму судового збору, сплаченого при пред`явленні позову, з огляду на те, що вона являється матір`ю військовослужбовця, який загинув під час виконання обов`язків військової служби.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області за №109 від 10 червня 1980 року затверджено матеріали по видачі Державного акту на прав користування землею Хмельницькій КЕЧ району на землі містечок №№ 1, 2, 3, 8, 9, 10, 6, які розміщені на території м. Старокостянтинів Хмельницької області, якими передбачено: загальна площа в межах плану 413,6 га; площа, що закріплюється за Хмельницьким КЕЧ району 408,0 га.
Згідно Державного акта на право користування землею серії Б №041671 від 1980 року видано Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький, в безстрокове і безоплатне користування 408 га землі в межах згідно з планом землекористування, земля надана для державних потреб.
Згідно плану землекористування, що є додатком до вказаного Державного акта на право користування землею серії Б №041671 від 1980 року, на земельній ділянці площею 408 га знаходяться військові містечка №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , розташовані в АДРЕСА_1 .
17 вересня 2015 року на виконання наказу Міністра оборона України від 20 травня 2015 року №225 «Про утворення комісії з питань перевірки обліку та використання земельних ділянок, що належать до земель оборони» проведено комісійне обстеження земельних ділянок військових містечок м. Старокостянтиніва Хмельницької області. До складу комісії, яка проводила таке обстеження, входив також представник відділу з питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. Предметом обстеження, в тому числі, була земельна ділянка, на якій розташоване військове містечко № НОМЕР_1 .
05 січня 2018 року Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області прийняла рішення №5/26/VII про проведення робіт з інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності м. Старокостянтинів Хмельницької області загальною орієнтовною площею 115000 кв.м.
Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області VII скликання рішенням від 11 липня 2018 року за №44/29/VII впорядкувала адресу земельної ділянки площею 115000 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , присвоївши їй адресу: АДРЕСА_1 . Також затвердила технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно розташованої по АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 115000 кв.м.
На підставі вказаного рішення державним кадастровим реєстратором було внесено відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки загальною площею 115000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: комунальна, кадастровий номер :01:007:0038.
Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №17 п.1/31/VII від 16 листопада 2018 року надано територіальній громаді м. Старокостянтинів Хмельницької області дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 .
Внаслідок поділу земельної ділянки була виділена земельна ділянка загальною площею 1000 кв. м., кадастровий номер №:01:007:0080, якій присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .
Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №9 п.52/41/VII від 03 липня 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 , розташованої по АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 1000 кв.м., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:007:0080 та безкоштовно її надано у власність ОСОБА_1
20 липня 2020 року право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0080 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 108.
Згідно висновку комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою №2449/2718-2882/21-26 від 20 вересня 2020 року, яка була проведена в межах кримінального провадження №0000035 від 11 лютого 2022 року, спірна земельна ділянка повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 площею 61,1667 га, яка входить до земель площею 408 га для державних потреб, які на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії Б №041671 від 1980 року, перебувають у постійному користуванні КЕВ м. Хмельницький.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою відбувається через добровільну відмову землекористувача від даної земельної ділянки. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України відмова від користування земельною ділянкою відбувається через подання спеціальної заяви про відмову землекористувача до власника земельної ділянки.
Також ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону.
Приписами ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України встановлено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, при цьому у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної і приватної власності.
Крім того у ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» встановлено, що земля закріплена за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.
Згідно зі ст. 13 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями державної власності відноситься виключно до повноважень Кабінету Міністрів України. У даному випадку, власниками земельних ділянок, закріплених за суб`єктами, що перебувають у сфері управління Міністерства оборони України є Держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки за приписами ст. 110 Конституції України саме Кабінет міністрів України є вищим органом в системі органів виконавчої влади, якому надані повноваження з управління об`єктами державної власності.
Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону.
Поряд із цим ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України містить положення щодо поділу земель України за цільовим призначенням на відповідні категорії, серед яких, зокрема, і землі оборони.
Відповідно до вимог ст. 77 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.
Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно у відповідності до Закону України «Про використання земель оборони».
Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику цього майна.
Статтею 319 цього Кодексу визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а ст. 321 Цивільного кодексу України визначено непорушність права власності.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
Стаття 393 Цивільного кодексу України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.
Крім того, відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник має право на захист права власності.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Право користування спірною земельною ділянкою відповідно до Державного Акта серії Б №041671 від 1980 року закріплено за Хмельницьким КЕЧ району (правонаступником якого є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький) та ця земельна ділянка є землею оборони.
Отже, Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, ухвалюючи рішення від 03 липня 2020 року №9 п.52/41/VII «Про надання земельної ділянки у власність» про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у безкоштовну приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000 кв.м. не була уповноважена розпоряджатися спірною земельною ділянкою.
Строкостянтинівською міською радою Хмельницької області при виділенні спірної земельної ділянки ОСОБА_1 площею 1000 кв.м., не враховано правові норми ст. 142 Земельного кодексу України, відповідно до яких існує певний передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони, зокрема у зв`язку із добровільною відмовою від них землекористувача.
З огляду на викладене та вимоги п. «в» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України земельна ділянка, кадастровий номер :01:007:0080 не могла бути передана до земель приватної чи комунальної власності в силу її приналежності за цільовим призначенням до земель оборони. Держава є власником земель оборони за законом.
Згідно зі ст. 13 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями державної власності відноситься виключно до повноважень Кабінету Міністрів України. У даному випадку, власниками земельних ділянок, закріплених за суб`єктами, що перебувають у сфері управління Міністерства оборони України є Держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки за приписами ст. 110 Конституції України саме Кабінет міністрів України є вищим органом в системі органів виконавчої влади, якому надані повноваження з управління об`єктами державної власності.
Аналогічної правової позиції щодо необхідності надання Кабінетом Міністрів України згоди на вилучення земель оборони дотримується і Вищий господарський суд України у справі № 916/3719/15 (постанова від 23 червня 2016 року залишена в силі Верховним Судом України).
Передання Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області спірної земельної ділянки відбулось з порушенням норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.ч.1, 5 ст. 116, ст.ст. 120, 141, ч. 3 ст. 142 ЗК України, ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування».
Відтак, рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 03 липня 2020 року №9п.52/41/VII порушує права держави, як власника вказаної землі в особі Квартирно - експлуатаційного відділу м. Хмельницький, як належного землекористувача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст. ст. 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 22 січня 2020 рокуу справі № 910/1809/18, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.
Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
За загальним правилом, закріпленим у ст. 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.
Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні були встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння.
Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна із чужого володіння.
Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц.
Враховуючи, що частина спірної земельні ділянки кадастровий номер :01:007:0080 належать до земель оборони та вибула з права користування Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький без його згоди (волі), вимоги позивача про витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 , яка є останній набувачем, на користь держави, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький частини земельної ділянки кадастровий номер :01:007:0080 підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 , якою визнано позов до початку розгляду справи по суті на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету, що становить 1240,50 грн.
Відповідачка просила не стягувати із неї судові витрати, мотивуючи тим, являється пенсіонеркою, матір`ю військовослужбовця, який загинув під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 29 березня 2016 року.
З урахуванням наведеного, суд не компенсує позивачеві 1240,50 грн судового збору за вимогу про витребування земельної ділянки із володіння ОСОБА_1 і залишає за позивачем.
Керуючись ст. ст. 12, 76- 81, 141, 206, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , на користь держави в особі Міністерства оборони України частину земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 , площею 0,1 га, кадастровий номер :01:007:0080, яка розташована по АДРЕСА_2 .
Повернути з Державного бюджету на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону сплачений на підставі платіжного доручення №1223 від 21 листопада 2022 судовий збір у розмірі 1240,50 грн.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи:
Позивач: Хмельницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону, місце знаходження: вул. Пилипчука, 65 м. Хмельницький, 29000, .
Позивач: Міністерство оборони України, місце знаходження: Повітрофлотський проспект, 6 м. Київ, 03168, .
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .
Третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, місце знаходження: вул. Героїв АТО, 3/1, м. Хмельницький, 29000, .

Суддя