Справа № 361/8364/21
Провадження № 2/361/618/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту.

Позивач зазначав, що 29 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №44/П/84/2014-980.

29 липня 2014 року в якості забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. і зареєстрований у реєстрі за №6050, за умовами якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м.

У подальшому 16 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» було укладено договір №GL19N617898ПВФОН про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. і зареєстрований у реєстрі за №787.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло права кредитора за кредитним договором від 29 липня 2014 року №44/П/84/2014-980, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 , а також набуло прав іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 15 вересня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 1 790 499 грн 69 коп.

Відтак, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» виникло право на реалізацію предмета іпотеки у зв`язку із наявною заборгованістю.

Однак згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 15 вересня 2021 року за №274962754, вбачається наявність запису про обтяження №12880598 від 04 січня 2016 року про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31 грудня 2015 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі й через оголошення на офіційному вебсайті Броварського міськрайонного суду Київської області на офіційному вебпорталі «Судова влада України».

В судове засідання представник третьої особи Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що 29 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №44/П/84/2014-980 з додатками до нього, щодо надання грошових коштів у розмірі 1 763 215 грн 73 коп., строком користування до 04 березня 2035 року (включно) на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредитних ресурсів (а.с. 3-11).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, 29 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. і зареєстрований у реєстрі за №6050, за умовами якого остання передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2 , житловою площею 44,6 кв.м., загальною площею 67,3 кв.м. (а.с. 12-14).

16 червня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги №GL19N617898ПВФОН, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований у реєстрі за №787, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги за іпотечним договором від 29 липня 2014 року (а.с. 15-19).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 вересня 2021 року встановлено наявність обтяження щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 : номер запису про обтяження 12880598, підставою накладання якого є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: вп НОМЕР_1, виданий 31.12.2015 року, видавник: Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції (а.с. 20 на зворотній стороні аркуша).

Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 зроблено подібний правовий висновок.

Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» посилалось на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №44/П/84/2014-980 від 29 липня 2014 року, у зв`язку з чим позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, як передбачено положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку».

Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 44 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 54 «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленного майна.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених норм права випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 10.04.2018 року у справі №910/4772/17, від 19.11.2019 року у справі №137/2080/18-ц, від 16.05.2018 року у справі №338/1118/16, від 23.10.2019 року у справі №520/7842/16 та від 30.06.2021 року у справі №337/800/19.

Таким чином, оскільки відповідно до іпотечного договору від 29 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_2 , проте постановою державного виконавця ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції від 31 грудня 2015 року накладено арешт на зазначене майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, тому наявні правові підстави для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 575, 577 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 89, 95, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Сердинський