Ухвала

13 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 333/5856/22

провадження № 61-4684ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинишина Павла Володимировича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У грудні 2022 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову, обґрунтована тим, що померлому ОСОБА_4 належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка і є предметом позову. 24 листопада 2022 року заявник дізналась, що ОСОБА_2 отримала у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л. С. свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене житло. Станом на 09 грудня 2022 року право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 02 грудня 2022 року заявник виявила на сайтах оголошень про нерухомість пропозицію про продаж квартири за вказаною вище адресою. Таким чином, на думку ОСОБА_3 , відповідач у справі має намір терміново продати незаконно отримане майно та виїхати за кордон. Накладення арешту на спірне майно забезпечить захист прав ОСОБА_1 як спадкоємиці за законом після померлого ОСОБА_4 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2023 року, заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Судові рішення мотивовано тим, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач, будучи обізнаною про наявність в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільної справи № 333/5856/22, заяви про забезпечення позову, відчужила спірне майно, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову

У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинишина П. В. на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2023 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мартинишин П. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судові рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки не надали оцінку тій обставині, що вказані дії порушують права осіб, які не є учасниками справи, створюють перешкоди у реалізації заявнику своїх прав на розпорядження майном.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судами встановлено, що предметом позову у справі № 333/5856/22 є визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру.

Встановивши, що між сторонами виник реальний спір щодо права на спадщину за заповітом на нерухоме майно, врахувавши, що відповідачем вчинено дії щодо відчуження спірного майна після відкритті провадження у справі, що значно ускладнить виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача забезпечить ефективне виконання судового рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що вжиття заходів забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судами, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.

До того ж, відповідно до статті 158 ЦПК України заявник наділений правом подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинишина П. В. на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2023 рокує необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинишина Павла Володимировича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян