Справа № 694/935/23 Провадження №2-з/694/3/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

18.04.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Звенигородського районного суду Черкаської області заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ), відповідач Водяницька сільська рада Звенигородського району Черкаської області (вул. Б. Хмельницького 64, с. Водяники, Звенигородський район, Черкаська область, 20232, тел. , ел. пошта: ), третя особа ФГ «Гідра» в особі керівника Проскури Олександра Олександровича (, с. Шубині Стави, Звенигородського району, Черкаської області, 19342, тел. НОМЕР_1 ) про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

В поданій заяві про забезпечення позову просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом: заборони всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-яких відомостей щодо реєстрації та припинення речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності на земельну ділянку загальною площею 180, 00 га., з кадастровими номерами: :03:001:0655 (0,9224 га); :03:001:0657 ( 2,8174 га); :03:001:0651 (5,0963 га); :03:001:0654 (86,9701 га); :03:001:0650 ( 7,1768 га); :03:001:0652 (10,356 га); :03:001:0656 ( 66,661 га) до часу набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заяву обґрунтовано тим, що Згідно договору оренди землі б/н від 28.12.2012 року укладеного між ОСОБА_1 (Орендарем) та Лисянською районною державною адміністрацією було передано в оренду земельну ділянку площею 180,00 га. у адмінмежах Шубиноставської сільської ради для створення фермерського господарства, що складалася із земельних ділянок: :03:001:0655 площею 0,9224 га; :03:001:0657 площею 2,8174 га; :03:001:0651 площею 5,0963 га; :03:001:0654 площею 86,9701 га; :03:001:0650 площею 7,1768 га; :03:001:0652 площею 10,356 га;:03:001:0656 площею 66,661 га.26.11.2013 року за реєстраційним номером 1 000552 було зареєстровано ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ГІДРА». З моменту створення/держреєстрації ФГ до нього переходять правомочності володіння й користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. Перехід прав та обов`язків орендаря земельної ділянки від громадянина до ФГ, яке він створив, відбувається в силу норм Закону України № 973 «Про фермерське господарство». В подальшому, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 року N728-р до складу Водяницької сільської об?єднаної територіальної громади ввійшла Шубиноставська сільська рада Лисянського району, а тому в силу приписів ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», право власності на земельну ділянку площею 180,00 га перейшло у власність Водяницької сільської ради. Вказує, що Державну реєстрацію Договору оренди землі було здійснено 16.10.2013 року.За умовами Договору оренди строк дії договору складає 10 років. Таким чином Договір оренди землі б/н від 28.12.2012 року діє по 16.10.2023 р.Також умовами Договору оренди передбачено переважне право Орендаря на його поновлення на новий строк. Проте, всупереч вимогам закону та власне умовам Договору оренди землі, відповідно до рішення сесії від 21.02.2023 року відповідачем - Водяницькою сільською радою прийнято рішення №23-11/VIII «Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою» загальною площею 180,0 га з кадастровими номерами::03:001:0655 площею 0,9224 га; :03:001:0657 площею 2,8174 га;:03:001:0651 площею 5,0963 га; :03:001:0654 площею 86,9701 га;:03:001:0650 площею 7,1768 га; :03:001:0652 площею 10,356 га;:03:001:0656 площею 66,661 га. Заявник вважає, що такі дії відповідача є незаконними (про що готується відповідний позов). Такі дії відповідача мають своїм наслідком небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, в зв`язку з тим, що на спірній земельній ділянці знаходяться здійснені ОСОБА_1 посіви (перебуває недостигла сільськогосподарська продукція), такі посіви є власністю Орендаря відповідно до ст. 775 ЦКУ. За умов незупинення протиправних дій Орендодавцем, якщо відповідач продовжуватиме чинити перешкоди Орендарю в користуванні землею та збору врожаю, (у тому числі якщо передасть земельну ділянку в користування іншій особі на період до повного збору врожаю Орендарем), то буде понесено Орендарю значні матеріальні збитки, визначення розміру яких буде проведено незалежним експертом відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та на Орендодавця буде покладено обов`язок компенсувати такі витрати (матеріальні збитки). Вказує, що орендна плата сплачується Орендарем регулярно та в повному обсязі згідно умов Договору оренди землі, претензій щодо давного факту немає, не висловлював відповідач і заперечень також жодного разу щодо отримання ним орендної плати. Крім того, про належне виконання умов Договору оренди Орендарем свідчить відсутність зауважень з боку Орендодавця з часу укладення Договору.

Вважає, що враховуючи умови Договору оренди, очевидними є ознаки протиправності рішення сесії Водяницької сільської ради від 21.02.2023 року №23-11/VIII «Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою».

Вказує, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду; застосування згаданих заходів забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, оскільки заявником вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, наявна можливість існування небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили; існує реальна загроза, що у разі невжиття заходів забезпечення позову до розгляду судом позовної заяви та прийняття рішення у справі буде неможливе виконання рішення суду, прийнятого у справі за позовом ОСОБА_1 (який є керівником ФГ «Гідра») до Водяницької сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, оскільки у випадку, якщо до закінчення розгляду даної справи не буде застосовано заходи з примусового виконання вимоги, це призведе до порушення та обмеження законних прав та інтересів позивача, так як Водяницька сільська рада за час судового розгляду може третім особам передати дану ділянку в оренду чи іншим шляхом розпорядитися, а в разі задоволення позову виконання даного рішення буде ускладнено.

Надавши належну правову оцінку підставам, якими заявник обґрунтовує подану ним заяву, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору оренди землі від 28.02.2012 року укладеного між ОСОБА_1 (Орендарем) та Лисянською районною державною адміністрацією було передано в оренду земельну ділянку площею 180,00 га. у адмінмежах Шубиноставської сільської ради для створення фермерського господарства, що складалася із земельних ділянок: :03:001:0655 площею 0,9224 га; :03:001:0657 площею 2,8174 га; :03:001:0651 площею 5,0963 га; :03:001:0654 площею 86,9701 га; :03:001:0650 площею 7,1768 га; :03:001:0652 площею 10,356 га;:03:001:0656 площею 66,661 га.

Право на оренду вказаних земельних ділянок на орендара ОСОБА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 16.10.2013 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

26.11.2013 року за реєстраційним номером 1 000552 було зареєстровано ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ГІДРА».

Рішенням Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 21.02.2023 року №23-11/VIII "Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою" припинено право оренди між ОСОБА_1 (ФГ "Гідра") та Водяницькою сільською радою на земельні ділянки, загальною площею 180,0 га з кадастровими номерами :03:001:0655 площею 0,9224 га; :03:001:0657 площею 2,8174 га; :03:001:0651 площею 5,0963 га; :03:001:0654 площею 86,9701 га; :03:001:0650 площею 7,1768 га; :03:001:0652 площею 10,356 га;:03:001:0656 площею 66,661 га. Вирішено повідомити ОСОБА_1 про відсутність наміру щодо укладання договору оренди землі на новий строк. Також вказаним рішенням вирішено вчинити дії щодо припинення права оренди земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речового права ОСОБА_1 (ФГ "Гідра") - права користування земельними ділянками, загальною площею 180,0 га, з кадастровими номерами :03:001:0655 площею 0,9224 га; :03:001:0657 площею 2,8174 га; :03:001:0651 площею 5,0963 га; :03:001:0654 площею 86,9701 га; :03:001:0650 площею 7,1768 га; :03:001:0652 площею 10,356 га;:03:001:0656 площею 66,661 га.

Згідно повідомлення Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 20.03.2023 року №131 керівника ФГ "Гідра" ОСОБА_1 повідомлено про відсутність наміру укладання договору оренди землі на новий строк з ФГ "Гідра" на земельні ділянки, загальною площею 180,0 га з кадастровими номерами :03:001:0655; :03:001:0657; :03:001:0651; :03:001:0654; :03:001:0650; :03:001:0652; :03:001:0656.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання statusquo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Як випливає з заяви про забезпечення позову та матеріалів, доданих до вказаної заяви, предметом позову буде оскарження дій відповідача щодо відмови укладення договору оренди землі на новий строк та та припинення користування вказаною земельною ділянкою, про що вказано в заяві про забезпечення позову. Разом з тим суд зауважує, що надати оцінку предмету позову останній позбавлений можливості, оскільки заява про забезпечення позову подана до подання позову безпосередньо. Відтак суд виходить виключно із посилань позивача наведених у заяві про забезпечення позову.

Як вказано у заяві про забезпечення позову і підтверджується доданими до неї матеріалами спірна земельна ділянка надана в оренду позивачеві на підставі договору оренди землі б/н від 28.12.2012 року укладеного між ОСОБА_1 (Орендарем) та Лисянською районною державною адміністрацією для створення фермерського господарства.

26.11.2013 року було зареєстровано ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ГІДРА», керівником та засновником якого є позивач. З моменту створення/держреєстрації ФГ до нього перейшли правомочності володіння й користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

ФГ «Гідра» було зареєстроване 26.11.2013 року, тобто після укладення договорів оренди.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Отже, з моменту, коли ОСОБА_1 заснував фермерське господарство, у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельною ділянкою перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Відтак суд доходить висновку, що спір стосується земельної ділянки, наданої в оренду фермерському господарству, а не фізичній особі.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, на їхні земельні спори, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, поширюється юрисдикція господарських судів (близькі за змістом висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі №695/1275/17).

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Враховуючи, встановлені обставини та наведені вимоги закону, спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та відноситься до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що дана заява про забезпечення позову підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Д.І.Сакун