ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7519/22
провадження № 2/753/774/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участю секретаря судового засідання Москаленко А.П.

представника позивача Майбороди А.Л.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2022 року ТОВ "Київоблгаз Збут" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована наступним. 05 лютого 2019 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до якої ТОВ "Київоблгаз Збут" постачає природний газ до помешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із неналежною оплатою наданих послуг, у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка складає 2 582,49 грн з урахуванням 3% річниї та інфляційних втрат, та яку позивач просить стягнути на свою користь в судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 25 липня 2022 року.

Згідно із відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», які надійшли до суду 03 серпня 2022 року, відповідач ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим ні за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана у позовній заяві, ні за будь-якою іншою в м. Києві.

30 вересня 2022 року на адресу суду від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшли відомості стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 21 листопада 2022 року на 10:00 год.

Судове засідання призначене на 21 листопада 2022 року було відкладено на 18 січня 2023 року на 10:00 год. для надання відповідачу часу для ознайомлення з позовною заявою, яку він отримав в приміщенні суду 21 листопада 2022 року.

12 грудня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 59945), відповідно до якого відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви.

Судове засідання призначене на 18 січня 2023 року було відкладено на 30 січня 2023 року на 16:00 год. для надання можливості представнику позивача надати відповідь на відзив.

30 січня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 5621).

Судове засідання призначене на 30 січня 2023 року було відкладено на 02 березня 2023 року на 15:30 год для надання відповідачу часу на ознайомлення із відповіддю на відзив.

7 лютого 2023 року від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення доказів у справі.

Ухвалою суду від 2 березня 2023 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів у позивача, оригінал договору користування нерухомим майном № 5 від 02 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Рівер", оригінали додатків до даного договору та оголошено у розгляді справи перерву до 11 квітня 2023 року.

24 березня 2023 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо виконання вимог ухвали суду від 2 березня 2023 року.

11 квітня 2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів у справі, за результатом розгляду якого, з урахуванням часу їх отриманні відповідачем, з огляду на думку представника позивача, клопотання було задоволено та долучено до матеріалів справи надані відповідачем докази.

Крім того, 11 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу.

У судових засіданнях представник позивача підтримував доводи позовної заяви, вказав, що відповідач був споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки проживав /користувався вказаною квартирою, але не своєчасно та не в повному обсязі сплачував послуги з постачання природного газу та станом на 28 лютого 2022 року має заборгованість у розмірі 2 401,97 грн. Також просив суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на заборгованість до 23 лютого 2022 року.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що він не є і ніколи не був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з ДРРП. Також вказав, що він зареєстрований зовсім за іншою адресою у м. Бровари з 2006 року та ніколи не був зареєстрований та не проживав у цій квартирі, а отже не був споживачем послуг. Наданий представником позивача договір користування нерухомим майном від 2 січня 2019 року № 2, підписаний між ним та ТОВ «Скай Рівер» він ніколи не укладав та не підписував. Також вказав, що за вказаною у позовній заяві адресою: АДРЕСА_1 позивач надсилає рахунки зовсім іншій фізичній особі, в тому числі і за період, за який заявив позовні вимоги у цій справі.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, відповідача, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

ТОВ «Київоблгаз Збут» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, затвердженої Постановою НКРЕКП від 21.04.2017 № 527.

З 01 липня 2015 року постановою НКРЕКП № 1588 від 21 травня 2015 року для ТОВ «Київоблгаз Збут» видано ліцензію серії АЕ № 299021 на постачання природного газу та виступає постачальником природного газу для побутових споживачів, газифіковані об`єкти яких розташовані в Київській області.

ТОВ «Київоблгаз Збут» надає населенню послуги з постачання природного газу згідно Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496 (далі Правила).

Позивач надає послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 розділу 3 Правил (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором (НКРЕКП), які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природній газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначає договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора (НКРЕКП).

Згідно з пунктом 4 розділу 3 Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до пункту 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання передбачає укладення договору про надання послуги, а також здійснення своєчасних розрахунків за спожиті послуги обов`язком споживачів.

Відповідно до положення частини четвертої статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Згідно із статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 2 грудня 2022 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 14 червня 2018 року є ТОВ «Компанія «Скай Рівер» (а.с. 48).

При цьому, вимоги позову мотивовані тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

За відомостями, які надійшли до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідач ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим ні за адресою: АДРЕСА_1 , ні за будь-якою за іншою адресою в м. Києві. (а.с. 17).

Відповідно до інформації Державної міграційної служби України відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Разом з тим, на підтвердження факту того, що саме відповідач був споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем суду надано копію заяви-приєднання від 5 лютого 2019 року до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, де в графі «споживач, підпис» по всьому тексту заяви зазначено прізвище « ОСОБА_1 ».

Відповідач заперечував проти того, що ним підписувалась така заява-приєднання, вказав, що він не є та не був станом на 5 лютого 2019 року власником квартири, що підтверджується інформацією з ДРРП. Крім того, вказав, що така заява-приєднання не містить ані особистих даних відповідача, для можливої ідентифікації, ані особистого підпису, а лише прізвище.

Представником позивача на спростування доводів відповідача суду надано копію договору користування нерухомим майном від 2 січня 2019 року № 2, підписаний між відповідачем та ТОВ "Компанія «Скай Рівер». Предметом договору, відповідно до пункту 1.1., є тимчасова передача в користування на безоплатній основі приміщення у вигляді ізольованої 3-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 99). Вказана копія була завірена адвокатом Кислощук Я.С. з написом «згідно з оригіналом».

В той же час, відповідно до листа ТОВ «Компанії «Скай Рівер» від 2 лютого 2023 року № 7, який було надано на адвокатський запит представника відповідача, товариство повідомило, що не укладало договору користування нерухомим майном від 2 січня 2019 року № 2 з ОСОБА_1 , оригінал такого договору у Товариства відсутній, оскільки такий договір ніколи не укладався. Інформація про те, що ОСОБА_1 мав право та користувався квартирою за адресою АДРЕСА_1 у Товариства відсутня (а.с. 114).

Відповідно до письмових пояснень представника позивача, оригінал вказаного вище договору у позивача відсутній, оскільки він не є стороною договору. Поряд з цим, додатків до договору, відповідно до пункту 4.1.1. договору (акт прийому-передачі житлового приміщення), представником позивача також суду надано не було, з тих самих підстав.

Суд зазначає, що відповідачем у справі надані копії платіжних повідомлень про вартість нарахованої плати за розподіл природного газу та плати за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) за період з 8 грудня 2020 року по 10 квітня 2023 року - (період заборгованості за позовною заявою з 1 лютого 2021 року по 28 лютого 2022 року), які видавались на ім`я ОСОБА_3 , та станом на 1 лютого 2022 року заборгованість складала: 1550,96 грн за розподіл природного газу та за спожитий природній газ - 2401,97 грн.

Представником позивача не було надано суду жодних пояснень з приводу наданих рахунків.

Відповідно вимог частин першої, другої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтями 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В той же час будь-які належні, допустимі і достатні докази про те, що відповідач є або був споживачем комунальних послуг з газопостачання, які надаються позивачем у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (тобто є власником, наймачем чи мешканцем цієї квартири) за період з 1 лютого 2021 року по 28 лютого 2022 року в матеріалах справи відсутні.

Зі справи встановлено, що місце проживання відповідача у вказаній квартирі не зареєстровано, доказів його фактично проживання у в ній або наявності в нього права власності на квартиру суду не надано.

Суд відхиляє докази, надані представником позивача, а саме: копії заяви -приєднання та копії договору користування нерухомим майном від 2 січня 2019 року № 2, з урахуванням того, що власник квартири ТОВ «Компанія «Скай Рівер» заперечував факт укладання такого договору з відповідачем та наявність його оригіналу (для можливості проведення почеркознавчої експертизи), позивач, враховуючи, що не є стороною такого договору, також не міг надати суду його оригінал. Інших доказів, на підтвердження факту укладання такого договору між власником квартири та відповідачем, представником позивача суду надано не було.

Самі тільки відомості у фінансовому стані абонента про те, що особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлено на ОСОБА_1 , не є належними, допустимими і достатніми доказами того, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання у вказаній квартирі в період з 1 лютого 2021 року по 28 лютого 2022 року. а долучена копія заяви -приєднання від 5 лютого 2019 року не містить підпису відповідача, а лише зазначено у всіх графах «споживач підпис» прізвище « ОСОБА_1 ».

Зважаючи на відсутність доказів того що відповідач був/є власником нерухомого майна або проживав у вказаній квартирі, є її користувачем, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідачем у справі подано заяву про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 8500 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду було надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 22 листопада 2022 року, підписаний між відповідачем та адвокатом Агафоновим А.В., додаткову угоду від 22 листопада 2022 року № 22-11-2022/Ді до договору про надання правової (правничої) допомоги від 22 листопада 2022 року, в якій зокрема зазначено, що розмір правової допомоги в рамках справи № 753/7519/22 є фіксованим та становить 8500 грн, акти приймання-передачі від 5 грудня 2022 року та від 10 квітня 2023 року, детальний опис робіт, наданих адвокатом.

Представник позивача заперечував проти задоволення вимог відповідача у заявленому розмірі, вказав, що вони є неспівмірними із позовними вимогами та просив суд зменшити суму витрат до 2000 грн.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням переліку послуг, що був визначений сторони у додатку до договору, актах приймання-передачі наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням заперечень представника позивача та його заяву про зменшення позовних вимог, з огляду на зміст відзиву на позовну заяву, суд вважає, що заявлені витрати відповідачем не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення правничої допомоги у розмірі 3000 грн.

Також, суд, з урахуванням приписів пунктів 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України, відповідно до яких інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, покладає на позивача витрати відповідача щодо сплачених адвокатом коштів за відправлення відзиву на позовну заяву суду та позивачу у справі в розмірі 67,90 грн. (підтверджується трекінгами Укрпошти № 330, № 580). Судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 2481 грн залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3067,90 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 квітня 2023 року.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», юридична адреса: м. Київ, пр-т Свободи, 2-Г, літ А, фактична адреса: Київська обл, м. Бровари, вул. Шевченка, 4, ,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

Суддя К.В. Шаповалова