Провадження № 2/161/252/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2023 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області
головуючого судді Івасюти Л.В.
за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідачів ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної казначейської служби України, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Позов обґрунтовує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2022, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-10 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті. Підставою для винесення зазначеної постанови став протокол про військове адміністративне правопорушення серії ЛВР № 23 від 27.03.2022, відповідно до якого 26.03.2022 о 17 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , перебуваючи у відрядженні в ВЧ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) щодо здачі відповідальній особі отриманої стрілецької зброї в умовах особливого періоду.
Постановою Волинського апеляційного суду від 16.05.2022 скасовано постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2023, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП, відносно ОСОБА_3 , йому надавалася правова (правнича) допомога адвокатом Лавренчуком О.В., на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги послуг захисника/представника від 26.03.2022, у зв`язку з чим, позивач поніс витрати в сумі 5000,00 грн.
Зазначає, що з часу складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВР № 23 від 27.03.2022 та до моменту прийняття кінцевого рішення у тій справі, він перебував у стані невизначеності та неспокою. Усі ті події значно погіршили стан його здоров`я у зв`язку з чим з 28.03.2022 до 29.04.2022 він перебував на лікуванні у численних медичних установах. Також, моральним аспектом було те, що після запровадження воєнного стану на території України, його було в період часу з 27.03.2022 до 16.05.2022 позбавлено можливості належним чином виконувати покладені на нього обов`язки, так як він тимчасово був відсторонений від їх виконання та несення служби зі зброєю. Вказані обставини, принижували його авторитет серед друзів та колег, а також призупинили виплату належного грошового забезпечення з нарахуванням визначених законодавством надбавок та премій.
Внаслідок наведених вище обставин, ОСОБА_3 зазнав моральної шкоди, яка була завдана йому внаслідок незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту.
Ухвалою судді від 15.08.2022 відкрито провадження у справі.
14.09.2022 ухвалою суду замінено первісного відповідача на належного - ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних Силах України.
Ухвалою суду від 28.11.2022 залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України.
Від відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив в якому, представник відповідача просить суд у задоволені позову відмовити. Зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, яка настала, а розмір моральної шкоди, яку визначив позивач у сумі 30 000 грн. є необґрунтованим.
В судовому засіданні представник позивача заявлений ним позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.
Представник відповідача Державної казначейської служби України, в судовому засіданні позовних вимог не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки, отримання якої підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.
27.03.2022 старшим офіцером групи проведення службових розслідувань РЗВВСП майором ОСОБА_4 , складено протокол серії ЛВР №23 про військове адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-10 КУпАП. Із вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_3 26.03.2022 о 17 год. 00 хв., перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) щодо здачі відповідальній особі отриманої стрілецької зброї в умовах особливого періоду.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2022, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком сім діб та стягнуто судовий збір в сумі 496,20 грн.
Постановою Волинського апеляційного суду від 16.05.2022 скасовано постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2022, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.1-2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування ч.1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173-1174 цього Кодексу).
Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і Осуду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі п 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, складання протоколу відносно ОСОБА_3 , відповідно до положень п.4 ч.1 ст.2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, свідчить про те, що ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.
Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП в судах першої та апеляційної інстанції, захист ОСОБА_3 здійснював адвокат Лавренчук О.В.
На підтвердження наведеного, суду надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги послуг захисника/представника від 26.03.2022, копією прибуткового касового ордера № 176 від 05.04.2022 на суму 5000,00 грн. та копією квитанції до прибуткового касового ордера № 176 від 05.04.2022.
Оскільки чинним КУпАП не передбачено відшкодування витрат на правову допомогу у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП, відносно ОСОБА_3 , матеріальною шкодою, яка підлягає відшкодуванню в межах розгляду даної справи.
При цьому суд враховує, що ці витрати є саме матеріальною шкодою та були вимушено понесені позивачем для доведення ним своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, за яке його могли притягнути до адміністративної відповідальності. Разом з тим, суд враховує обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час затрачений на їх виконання, а також складність справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП, відносно ОСОБА_3 .
Таким чином, позивачем належними доказами, частково доведено понесені ним витрати під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП, відносно нього, в сумі 4000,00 грн., які підлягають стягненню з Державного бюджету України.
Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст.12, ст.ст.81, 141, 259, 263, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1173, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );

Відповідач: Державна казначейська служба України (місцезнаходження: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта