Ухвала

18 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 756/217/15-ц

провадження № 61-4067св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - приватне підприємство «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Федорова Захара Федоровича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк»), звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне підприємство «Спецзовнішкомплект» (далі - ПП «Спецзовнішкомплект»),

в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість: - за договором кредитної лінії № 5 від 07 жовтня 2011 року у розмірі 78 133 339,71 грн, з яких: 37 500 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 11 066 272,74 грн - прострочена заборгованість за процентами, 11 229 945,21 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 2 183 102,28 грн - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 1 354 602,74 грн - 3 % річних за непогашення кредиту, 270 535,00 грн - 3 % річних за непогашення процентів, 12 750 000,00 грн - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату кредиту, 1 778 881,74 грн - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів;

- за договором кредитної лінії № 4 від 05 вересня 2013 року у розмірі 23 410 712,59 грн, з яких: 1 315 466,32 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 2 315 199,41 грн - прострочена заборгованість за процентами, 2 897 123,29 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1 309 831,80 грн пеня за несвоєчасне повернення процентів, 1 007 923,59 грн - 3 % річних за непогашення кредиту, 113 025,41 грн - 3 % річних за непогашення процентів, 13 415 154,66 грн - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату кредиту, 1 036 988,11 грн - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» 91 917 821,84 грн та 3 654,00 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року

в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» 9 626 230,50 грн - 3 % та інфляційні втрати.

У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 05 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року заяву ПАТ «Ощадбанк» задоволено.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 05 липня 2017 року скасовано, рішення апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року залишено в силі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

у справі за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ПП «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості задоволено.

Рішення від 12 серпня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ПП «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості скасовано, призначено справу в порядку загального позовного провадження до розгляду.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року позов ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ПП «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 91 917 821,84 грн, 3 % річних та інфляційні втрати в розмірі 9 626 230,50 грн, а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року та ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 листопада

2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року залишено в силі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» судові витрати у розмірі 5 481,00 грн.

22 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Федоров З. Ф. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 756/217/15-ц за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Федорова З. Ф. на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, витребувано із Оболонського районного суду м. Києва вищевказану цивільну справу.

04 квітня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

13 квітня 2023 року АТ «Ощадбанк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із заявою про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. (заява надійшла до суду 18 квітня 2023 року).

Разом з заявою про відвід суддів в одному конверті надійшов відзив на касаційну скаргу та клопотання про закриття касаційного провадження.

Заявник виражає сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., оскільки, на його думку, суд безпідставно відкрив касаційне провадження.

Розглянувши заяву, а також матеріали касаційного провадження, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року

і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи

є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що судді

Коломієць Г. В., Гулько Б. І., Луспеник Д. Д. виявляли особисту заінтересованість або вчиняли будь-які корумповані та протизаконні дії. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Разом із тим, доводи заяви про відвід суддів Верховного Суду

Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. по своїй суті зводяться до незгоди заявника з процесуальним рішенням колегії суддів про відкриття касаційного провадження, що відповідно до статті 36 ЦПК України не

є підставою для відводу судді.

При цьому, доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - приватне підприємство «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Федорова Захара Федоровича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, визнати необґрунтованою.

Заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник