Справа №521/3761/23
Провадження №2/521/2129/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенко М.В.,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, у якому просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.12.2022 року між ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_3 було укладено договір дарування 509/1000 часток квартири, спільного заселення під номером АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 48,7 кв.м. у тому числі житловою площею - 28.8 кв.м. Договір посвідчено ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано за номером 2074. За даною адресою зареєстрований, проте фактично більше року не проживає ОСОБА_2 , який є сином колишньої власниці квартири. Факт реєстрації відповідача створює перешкоди для позивача у користуванні житловим приміщенням та його розпорядженні, у зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2023 року позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 14.03.2023 року по цивільній справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 20.04.2023 року.

Позивачка, представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача надав до канцелярії суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, поштовим зв`язком надіслав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає, просить суд справу слухати за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась. Поштовим зв`язком надіслала до суду заяву. у якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 26.12.2022 року, посвідченого Ланіною В.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано за номером 2074, на праві приватної власності належить 509/1000 часток квартири, спільного заселення під номером АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 48,7 кв.м., житловою площею - 28.8 кв.м.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 24.11.2021 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Права відповідачів, які не є власниками спірного домоволодіння, на користування ними були похідними від прав колишніх власників цього домоволодіння, а з припиненням їх права власності припинилося і право користування житлом відповідачів.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на вищевикладене, а також на визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовна заява про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 509/1000 частко квартири за адресою АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 258-259, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20.04.2023 року.

Головуючий: