РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року

м. Рівне

Справа № 556/2431/22

Провадження № 22-ц/4815/453/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Майданіка В.В.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: Національна академія внутрішніх справ,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Національної академії внутрішніх справ Підгородського Б.М. на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року, постановлену в складі судді Зейкан І.Ю., у справі № 556/2431/22,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 225 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо проходження публічної служби відповідачем, не з`ясувавши при цьому у повному обсязі всіх обставин справи та не врахувавши безпосередньо предмету і суб`єктного складу спору.

Зазначив, що у даній справі проходження або звільнення зі служби не є предметом спору. Предметом спору є невиконання відповідачем умов договору про розстрочення суми відшкодування витрат, який укладено вже після звільнення відповідача зі служби. Спір у даній справі випливає із договірних правовідносин, а договірні правовідносини між сторонами, однією з яких є фізична особа, регулюються ЦК України.

Покликається на те, що суд помилково послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо підсудності прав, які стосуються питань реалізації статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби.

Судом не враховано, що спір щодо невиконання умов договору розстрочення не відноситься до категорії справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Звертає увагу, що спір стосується саме невиконання умов цивільно-правового договору, сторони спору не є суб`єктами владних повноважень, а сам договір не стосується проходження публічної служби, у зв`язку з чим даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закриваючи правадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу проходження відповідачем публічної служби, а саме з приводу не виконання ним умов договору про розстрочення відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, у зв`язку з чим дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Установлено, що 17.01.2019 між Національною академією внутрішніх справ та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про розстрочення відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ.

Відповідно до п.1.1. та п.3.3. Договору, відповідач зобов`язався протягом одного року з дня підписання договору (до 17.01.2020) сплатити 32 868,63 грн. витрат, пов`язаних з його утриманням в навчальному закладі у період навчання.

Станом на 19.10.2022 відповідач не сплатив витрат, пов`язаних з його утриманням у НАВС, у передбачений п.1.1. Договору строк.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Частиною третьою статті 6 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

За змістом частини першої статті 2 Закону №2232-XII (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів (частина шоста зазначеної статті).

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі - Національна академія внутрішніх справ, особа проходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

Встановивши, що ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку по сплаті коштів, пов`язаних з утриманням його у НАВС, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-699 апп 18) та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563 цс18), у постановах Верховного Суду у справі № 357/7779/20 від 29.06.2021 р., у справі №520/11992/19 від 01.10.21 р, оскільки вони відповідають обставинам цієї справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що спір виник у результаті невиконання відповідачем цивільно-правової угоди щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утримання його у НАВС, належить до компетенції цивільного суду, оскільки як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вищевказаних постановах, спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Більше того, колегія суддів зауважує, що природа коштів, а саме обов`язок відповідача їх сплати на підставі договору про розстрочення суми відшкодування витрат, не змінює тієї обставини, що такі кошти стягуються, у зв`язку з проходженням військової служби, яка у відповідності до вимог закону відноситься до публічної служби. А як вказувалося вище, спір щодо проходження публічної служби вирішується судом в порядку адміністративного судочинства.

Укладений між сторонами договір лише визначає порядок та строки повернення коштів і не змінює природу правовідносин щодо цих коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції помилково послався на правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду, щодо підсудності прав, які стосуються питань реалізації статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби.

За вказаних обставин колегія суддів приходить висновку, що ухвала про закриття провадження у справі судом постановлена з дотриманням норм процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Національної академії внутрішніх справ Підгородського Б.М. залишити без задоволення.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 квітня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Майданік В.В.