Справа № 643/3188/23
Провадження № 2-о/643/142/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023

Московський районний суд м. Харкова у складі:

судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.

представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Коротенко О.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (м. Харків, вул. Римарська, 24) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у Вірменії, колишньої громадянки СРСР, станом до проголошення незалежності України та станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначила, 19.02.2022 року вона звернулася до ЦНАП Регіональний м. Харкова з питання її документування паспортом громадянина України у формі ID-картки у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта. При цьому у неї було вилучено паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Золочівським РВ УМВС України в Харківській області 15.12.2000 року. Як вбачається у паспорті серії НОМЕР_1 , заявник ОСОБА_1 з 21.09.1990 року була реєстрована у АДРЕСА_2 у своїх родичів та фактично проживала за цією адресою до 2002 року. Цей факт можуть підтвердити родичі, які заявляються у якості свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Наразі на руках у заявника перебуває єдиний документ, що посвідчує її особу, закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 27.05.2013, виданий органом 6390, строк дії якого спливає 27.05.2023 року. Після початку збройної агресії російської федерації проти України вона не вживала заходів щодо отримання нею паспорту громадянина України у формі ID-картки. У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ЦНАП Регіональний м. Харкова щодо отримання нею паспорту громадянина України у формі ID-картки та отримала відмову у її видачі у фомі листа-повідомлення. За змістом відмови вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_1 припинено у зв`язку із тим, що дані, отримані з баз даних Реєстру, карточек, не підтверджують наданої заявником інформації, тобто облікові відомості Державної міграційної служби України не містять даних, що мали бути внесені Золочівським РВ УМВС України в Харківській області при документуванні ОСОБА_1 паспортом громадянина України. У зв`язку з чим виникла потреба звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт проживання ОСОБА_1 , колишньої громадянки СРСР, станом до проголошення незалежності України та станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку окремого провадження.

23.06.2023 року на адресу суду за допомогою засобів поштового зв`язку від представника заінтересованої особи ГУ ДМС в Харківській області Безклітіної Г.М. надійшов відзив на заяву про встановлення факту постійного проживання, відповідно до якого, представник просить суд за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про встановлення факту юридичного значення, прийняти рішення на розсуд суду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Коротенко О.І. підтримали обставини викладені у заяві та просили суд задовольнити її в повному обсязі, надали відповідні пояснення.

Представник заінтересованої особи ГУ ДМС в Харківській області Безклітна Г.М. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, пояснила, що заявник ОСОБА_1 отримала два паспорти громадянина України, а при їх оформленні перевіряються усі документи щодо громадянства. Заявниця отримала паспорти, а тому всі документи перевірялись і були підстави для їх видачі.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Брнакот, Сісіанського району, Вірменія, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 .

Так, згідно копії цього ж паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , заявник ОСОБА_1 з 21.09.1990 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії закордонного паспорту громадянина України, 27.05.2013 року заявник ОСОБА_1 отримала закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 27.05.2013, виданий органом 6390, строк дії якого спливає 27.05.2023 року.

19.02.2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до ЦНАП Регіональний м. Харкова з питання її документування паспортом громадянина України у формі ID-картки у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта. При цьому у ОСОБА_1 було вилучено паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Золочівським РВ УМВС України в Харківській області 15.12.2000 р.

Згідно відповіді начальника ГУ ДМС України в Харківській області Клименка Є., розгляд заяви ОСОБА_1 припинено у зв`язку із тим, що дані, отримані з баз даних Реєстру, карточек, не підтверджують наданої заявницею інформації.

Тобто облікові відомості Державної міграційної служби України не містять даних, що мали бути внесені Золочівським РВ УМВС України в Харківській області при документуванні ОСОБА_1 паспортом громадянина України.

У зв`язку з чим заявник була вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт проживання її, колишньої громадянки СРСР, станом до проголошення незалежності України.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, підтвердили суду факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України, станом до проголошення незалежності України та станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, а саме у Харківській області смт Золочів, а також у місті Харкові.

Так, порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главою 1 та 6 розділу IV ЦПК України.

У ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Предметом розгляду у цій справі є встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом до проголошення незалежності України та станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Метою встановлення даного факту заявник зазначила - встановлення належності до громадянства України та подальшого отримання паспорту громадянина України, вільного пересування територією України та за її межами.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08жовтня 1991року №1636-ХІІ«Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, то суд дійшов висновку, що вказаний факт підлягає встановленню на підставі ст. 293ЦПК України та ст.3 Закону України «Про громадянство України».

Згідно вимог підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

За змістом пункту 8 наведеного Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 та копією закордонного паспорту громадянина України НОМЕР_2 від 27.05.2013, копіями картки платника подактів, листом відповіддю з територіального віддлу ДМС про припинення розгляду заяви з питання оформлення паспорта громадянина України у формі ID - картки, а також іншими доказами по справі: показаннями свідків, копіями свідоцтва про народження ОСОБА_5 - дитини заявниці, а також копією атестата з додатками про закінчення ОСОБА_5 середньої ЗОШ № 83 м. Харкова.

Суд вважає, що вказані докази є належними, достатніми та підтверджують факт постійного проживання заявника на законних підставах на території України станом на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вбачає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст. 259, 265, 315-316, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у Вірменії, станом до проголошення незалежності України та станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

Заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, , м. Харків, вул. Римарська, 24.

Повний текст рішення складено 12 липня 2023 року.

Суддя - О.О. Олійник