Справа № 466/3590/21
Провадження № 2/466/205/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Колодій Я.П.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , як правонаступника ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя , визнання права власності на будматеріали та стягнення вартості належної частини будматеріалів ,-

в с т а н о в и в :

22.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5 , як правонаступника ОСОБА_6 , в якому просила ухвалити рішення, яким провести поділ майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, що були використані при зведенні будинку по АДРЕСА_1 під літ. «В-2» та під літ. «А-1» в м. Львові. В подальшому, в зв`язку зі смертю ОСОБА_5 та долученням до матеріалів справи ряду документів, витребуваних за клопотанням сторони позивачки, позовні вимоги були уточнені та остаточно , в зв`язку із залученням до участі у судовому розгляді в якості належного відповідача ОСОБА_4 , як правонаступника ОСОБА_5 , позивачка просила постановити рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку «В-2» а саме: щебеневої основи під фундаменти - 2,2 м3, стрічкових бетонних фундаментів - 19,5 м3; бетонних стін підвалів - 4,3 м3, обклеювальної гідроізоляції в 2 шари - 21,0 м2; зовнішніх стін з цегли - 70,2 м3; внутрішніх стін з цегли -16,5 м3; перегородок з цегли - 58,4 м2; монолітних залізобетонних перемичок - 1,24 м3; металевих перемичок - 0,584 т; з/б монолітних поясів - 2,20 м3; збірних панелей перекриття - 9шт., монолітних перекриттів товщиною 12 см - 8,12 м2; монолітних перекриттів товщиною 16 см - 14,8 м2; горищних перекриттів по дерев`яних балках із несучою підшивкою дошками з утепленням - 80,8 м2; дерев`яної каркасної системи даху (крокви, маурлат, стоянків, прогони) - 3,22 м3; віконних блоків з роздільними рамами, площею до 2м2 - 5,9м2, віконних блоків з роздільними рамами, площею більше 2 м2- 3,1м2; заповнення віконних прорізів з металопластику, площею до Зм2 - 4,2м2; заповнення віконних прорізів з металопластику, площею більше 3 м2 - 6,3м2; дерев`яних підвіконних дошок, висота прорізу до їм - 0,325 м2; дерев`яних підвіконних дошок, висота прорізу до 2м - 0,702 м2; дверних блоків у зовнішніх і внутрішніх прорізах кам`яних стін, площею до Зм2 *#. 19,1 м2; сходів внутрішньоквартирних без підшивки - 3,7 м2; підлоги 1-го поверху; ущільнення грунту щебнем - 60,7м2; підстилаючих бетонних шарів 4,93 м3; цементної стяжки, товщиною 20 мм. - 115,0 м2; дощатого покриття, товщиною 28 мм. - 31,9 м2; покриття із штучного паркету - 12,7 м2; покрівлі з а/ц листів (шиферу) по дерев`яних латах 155,0 м2; штукатурки стелі вапняним розчином по дереву - 72,7 м2; поліпшеного штукатурення цементно-вапняним розчином по каменю та бетону стін - 371,4 м2; поліпшеного штукатурення

цементно-вапняним розчином по каменю і бетону стель - 34,2 м ; фарби стін полівінілацетатними сумішами по штукатурці - 71,6 м2; поліпшеного фарбування стель полівінілацетатними водоемульсійними сумішами по штукатурці - 28,9 м2; вхідного бетонного ганку; ущільнення грунту щебнем - 7,0 м ; підстилаючого бетонного шару 0,7 м3; цементної стяжки, товщиною 20мм - 7,0 м2; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 20 мм - 14 м; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 25мм - 20,0м; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 32 мм; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 40 мм - 35,0м; радіаторів чавунних (65 шт.) - 0,104 100 квт.; трубопроводів поліетиленових труб 50мм - 7,0м; трубопроводів зі стальних водогазопрововідних неоцинкованих труб 25 мм 9,0м; трубопроводів зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб 32 мм - 2,6м; кабелів перерізом до 6 мм2 кріпленням скобами 282м; кабелів перерізом до 10мм2 кріплення скобами-423,0м; вимикачів заглибленого типу при схованій проводці - 8шт.; штепсельних розеток заглибленого типу при схованій проводці - 4 шт., загальною вартістю 1 186 714 грн.;

- здійснити поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість належної їй 1/2 частини будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій, які були використані в процесі збільшення площі житлового будинку під. літ. «А-1» що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 177 496,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала із ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбу із 19.06.1997. Починаючи з 29.07.1997, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали спільно за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживали ОСОБА_5 , що є сином ОСОБА_6 від попереднього шлюбу та ОСОБА_3 - син позивачки від попереднього шлюбу.

26.01.2012 шлюб між ними було розірвано. Після чого, вона з ОСОБА_6 продовжили спільне проживання за вищевказаною адресою, фактчино однією сім`єю, як чоловік та жінка.

За час шлюбу, за спільні кошти за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_6 було розпочато будівництво житлового будинку відображеного на плані земельної ділянки під літ. В-2. Також ними самовільно збільшено площу існуючого будинку А-1. Будинок В-2 в експлуатацію не вводився. Правовстановлюючі документи на нього відсутні. Після закінчення будівництва, він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймався до експлуатації, і право власності на нього не оформлювалось. Крім того, на будівництво були використані також її кошти, які вона отримала від продажу квартири по АДРЕСА_3 , власниками якої була вона та неповнолітній на той час її син ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті у позивачки виник конфлікт з його спадкоємцем - сином ОСОБА_5 щодо спірного будинку. Останній зазначав, що є сином померлого, який у встановленому законом порядку звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Він категорично заперечував майнові права позивачки, які можуть бути пов`язані з його батьком. Після його смерті у спірний будинок вселилась мати ОСОБА_5 - відповідач у справі, яка теж не дає можливості користуватись набутим у шлюбі майном, поводить себе агресивно. В зв`язку з наведеним позивачка та її син, що зареєстровані в будинку та не мають іншого житла, не мають доступу до житла.

Відтак позивачка позбавлена можливості здійснити дії з оформлення, що перешкоджає їй реалізувати право на отримання у власність частини набутого за час шлюбу майна.

З огляду на відсутність будь-якої можливості в позасудовому порядку захистити свої права, ОСОБА_1 змушена звертатись до суду з даними вимогами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просили такий задовольнити.

Відповідачці було надано можливість подати відзив на позов. Своїм правом відповідачка не скористалась. В судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача та позивачка не заперечували проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважав за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Третя особа, ОСОБА_3 , що був допитаний з його згоди також у якості свідка, в судовому засіданні пояснив, що в період, коли він був ще неповнолітній, його мати, позивач у справі продала належну їм квартиру на АДРЕСА_4 та вони переселились проживати на АДРЕСА_1 , до вітчима - ОСОБА_6 . Всі кошти від проданого нерухомого майна мати віддала для проведення будівельних робіт на території вказаного будинковолодіння. Мати з вітчимом проживали однією сім`єю ще з 1997 року і такі відносини між ними не припинялись до його смерті. За вказаною адресою зі згоди вітчима вони з мамою були зареєстровані і їх права на житло, як те, що належало вітчиму, так і те, яке в подальшому було добудовано, не оспорювалось ніким. Після смерті ОСОБА_6 його син вигнав його з мамою з будинку. З цього приводу вони неодноразово звертались в правоохоронні органи.

Заслухавши пояснення позивача та її представника,третьої особи , що був допитаний в якості свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 19.06.1997 р. перебували у шлюбних відносинах, що стверджено Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.06.1997 р.

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.01.2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Із копії спадкової справи по його смерті, яка надійшла на адресу суду згідно ухвали про витребування доказів від 30.07.2021 вбачається, що спадщину прийнято сином, ОСОБА_5 .

06.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання позивача про заміну відповідача його правонаступником в якому позивачем повідомлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті відповідача спадщину прийнято його матір`ю, ОСОБА_4 , яка залучена до участі у справі в якості відповідача як правонаступник.

Відповіддю ЛКП ЛОР «БТІ та ЕО» та матеріалами інвентаризаційної справи будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 , підтверджено, що житловий будинок під. літ «В-2» в експлуатацію не вводився. Вказаний житловий будинок вибудовано самовільно, про що свідчить відмітка від 12.01.1998 р. у матеріалах інвентаризаційної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 (а. 26 та а. 85).

Згідно ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають особи, які здійснили це будівництво так і їхні спадкоємці. Вони мають право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної власності подружжя.

Такі ж положення містить й норма ст. 368 ЦК України.

За змістом ч.1 ст. 61 СК України об`єктами права спільної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Водночас будівельні матеріали, обладнання та конструкції, які були використані в процесі будівництва є майном, набутим подружжям під час шлюбу, тобто сукупністю речей, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Визнання права власності на самочинно збудований будинок, будівлю який не прийнято в експлуатацію, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Згідно висновку будівельно технічної експертизи №6283 від 24.10.2022 р., яку було проведено на підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01.12.2021 вказаний об`єкт дослідження, житловий будинок літ. В-2 був побудований у грудні 1997 р., про що свідчить замовлення 5/6120 гр. ОСОБА_6 від 09.12.1997 р. до Львівського ОДКБТІ та ЕО з проханням виготовити технічний паспорт з генпланом (а.інв.с. 90). Ринкова вартість будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку під. літ. В-2, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 1 186 714 грн. з ПДВ. Для визначення, які саме будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції та конструкції були використані в процесі будівництва будинку під. літ. В-2 та їх кількість зазначено відомості ресурсів до локального кошторису, що містить наступні найменування: щебеневої основи під фундаменти - 2,2 м3, стрічкових бетонних фундаментів - 19,5м3; бетонних стін підвалів - 4,3 м3, обклеювальної гідроізоляції в 2 шари - 21,0 м2; зовнішніх стін з цегли - 70,2 м3; внутрішніх стін з цегли - 16,5 м3; перегородок з цегли - 58,4м2; монолітних залізобетонних перемичок - 1,24 м3; металевих перемичок - 0,584 т; з/б монолітних поясів - 2,20 м3; збірних панелей перекриття - 9шт., монолітних перекриттів товщиною 12 см - 8,12 м2; монолітних перекриттів товщиною 16 см 14,8 м2; горищних перекриттів по дерев`яних балках із несучою підшивкою дошками з утепленням 80,8м2; дерев`яної каркасної системи даху (крокви, маурлат, стоянків, прогони) - 3,22 м3; віконних блоків з роздільними рамами, площею до 2м2 5,9м2, віконних блоків з роздільними рамами, площею більше 2 м2 3,1м2; заповнення віконних прорізів з металопластику, площею до 3м2 4,2м2; заповнення віконних прорізів з металопластику, площею більше 3 м2 6,3м2; дерев`яних підвіконних дошок, висота прорізу до 1м 0,325 м2; дерев`яних підвіконних дошок, висота прорізу до 2м 0,702м2; дверних блоків у зовнішніх і внутрішніх прорізах кам`яних стін, площею до 3м2 19,1м2; сходів внутрішньоквартирних без підшивки 3,7 м2; підлоги І-го поверху. Ущільнення грунту щебнем 60,7м2; підстилаючих бетонних шарів 4,93м3; цементної стяжки, товщиною 20 мм. 115,0м2; дощатого покриття, товщиною 28 мм. 31,9 м2; покриття із штучного паркету 12,7 м2; покрівлі з а/ц листів (шиферу) по дерев`яних латах 155,0 м2; штукатурки стелі вапняним розчином по дереву 72,7 м2; поліпшеного штукатурення цементно-вапняним розчином по каменю та бетону стін 371,4 м2; поліпшеного штукатурення цементно-вапняним розчином по каменю і бетону стель 34,2 м2; фарби стін полівінілацетатними сумішами по штукатурці 71,6 м2; поліпшеного фарбування стель полівінілацетатними водоемульсійними сумішами по штукатурці 28,9 м2; вхідного бетонного ганку. Ущільнення грунту щебнем 7,0 м3; підстилаючого бетонного шару 0,7 м3; цементної стяжки, товщиною 20мм 7,0 м2; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 20 мм 14 м; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 25мм 20,0м; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 32 мм; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 40 мм 35,0м; радіаторів чавунних (65 шт.) 0,104 100 квт.; Трубопроводів поліетиленових труб 50мм 7,0м; трубопроводів зі стальних водогазопрововідних неоцинкованих труб 25 мм 9,0м; трубопроводів зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб 32 мм 2,6м; кабелів перерізом до 6 мм2 кріпленням скобами 282м; кабелів перерізом до 10мм2 кріплення скобами 423,0м; вимикачів заглибленого типу при схованій проводці 8шт.; штепсельних розеток заглибленого типу при схованій проводці 4 шт.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за час шлюбу самочинно побудували житловий будинок під. літ. В-2, а отже такий є сукупністю будівельних матеріалів як речей матеріального світу, як у зібраному виді, так і у вигляді окремих видів будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №200/22329/14-ц (провадження 14-483цс19).

Виникнення режиму спільної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми ст. 60 України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом і зтим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, провадження №61-2446 св 18, від 05.04.2018 у справі №404/1515/16-ц, провадження №61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №372/504/17, провадження №14-325цс18.

Судом встановлено, що спірне майно придбане в шлюбі.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Відповіддю ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №599 від 24.02.2023, копією свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були власниками житлової квартири АДРЕСА_5 .

Згідно договору купівлі-продажу від 11.04.1997 вищевказана квартира була продана гр. ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що він з мамою, ОСОБА_1 , був власником житлової квартири АДРЕСА_5 . До офіційного одруження матері та ОСОБА_6 , сімя проживала разом в будинку під літ. А-1 по АДРЕСА_2 .

Свідок також вказав, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були діти від попередніх шлюбів у зв`язку з необхідністю розселення дітей та подружжя було прийнято рішення про будівництва житлового будинку В-2. За відсутності у коштів на будівництво нового будинку та враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в будинку А-1, вони продали гр. ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_5 та за отримані кошти подружжя збудувало житловий будинок В-2.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (группі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і сновоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних субєктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводитить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства в площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він зневільовує можливість суду втручатись у взаємовідносини сторін завдяки зборку доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторону. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів та доказів не збирає.

Таким чином, враховуючи покази свідка та факт продажу квартири АДРЕСА_5 за кілька місяців до будівництва житлового будинку В-2, суд приходить до висновку, що спірний будинок збудовано за особисті кошти ОСОБА_1 отримані від продажу житлової квартири набутої до шлюбу. Доказів протилежного відповідачем не надано.

При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо неможливості визнання права власності на будівельні матеріали які знаходяться на земельній ділянці яка ніколи не надавалась ОСОБА_6 . Предметом поділу між сторонами є будівельні матеріали, обладнання, речі придбані подружжям за час шлюбу, питання щодо поділу об`єкта нерухомості, розміщеного на земельній ділянці, у справі не вирішується.

За таких обставин суд вважає за доцільне визнати за позивачкою право власності на будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, що були використані в процесі самочинного будівництва будинку В-2.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи добудова житлового будинку під. літ. А-1 відбулась за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а тому є спільним майном подружжя.

Відповідно до висновку будівельно технічної експертизи №6283 від 24.10.2022 р., за результатами вивчення матеріалів справи встановлено, що в ній містяться накладні, замовлення, товарні чеки на будівельні матеріали у кількості 30 шт., які придбані у період 2003-2017 років. Як зазначено у дослідженні 3, вказані будівельні матеріали були використані при перебудові частини житлового будинку лі. А-1 у період 2003 -2017 років. Ринкова вартість будівельних матеріалів, використаних в процесі добудови певних окремих частин житлового будинку літ. А-1 могла становити 354 992,00 грн.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі N 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства "ІКІО" щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України N 1-8/2012 (N 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Оцінюючи перелік будівельних матеріалів, що використані в процесі розбудови житлового будинку А-1 суд приходить до висновку, що таке обладнання, будівельні матеріали та конструкції не можуть бути поділені між сторонами без втрати цільового призначення житлового будинку.

Разом з тим суд не бере до уваги доводи відповідача про те що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що мало місце збільшення саме тієї частини житлового будинку, яка належала ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку будівельно технічної експертизи №6283 від 24.10.2022 р. візуальним обстеженням, встановлено, що у частині житлового будинку, якою користуються позивач та відповідач проведена реконструкція з переплануванням та влаштуванням цегляної надбудови другого поверху та мансарди, прибудовою зовнішніх сходів для входу до них, влаштування покрівлі з металочерепиці. Зі сторони бічного фасаду влаштована прибудова із зовнішніми сходами на другий поверх.

Зіставляючи вищенаведені будівельні роботи з реконструкції з первісним планом житлового будинку літ. А-1, який міститься в інвентаризаційній справі на будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.інв. с.14) експерт дійшов до висновку, що перебудова з добудово житлового будинку літ. А-1 проводилась не в цілому, а тільки у частині приміщень, якими користуються позивач та відповідач.

Таким чином матеріалами справи підтверджено факт добудови саме частини житлового будинку А-1. За таких встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині поділу будівельних матеріалів, обладнання та конструкцій що були використані в процесі добудови житлового будинку під. літ. А-1 та стягнення з ОСОБА_4 177 496,00 грн. грошової компенсації за 1/2 частку неподільної речі.

Також до стягнення з відповідачки в користь позивачки підлягають судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку «В-2» а саме: щебеневої основи під фундаменти - 2,2 м3, стрічкових бетонних фундаментів - 19,5 м3; бетонних стін підвалів - 4,3 м3, обклеювальної гідроізоляції в 2 шари - 21,0 м2; зовнішніх стін з цегли - 70,2 м3; внутрішніх стін з цегли -16,5 м3; перегородок з цегли - 58,4 м2; монолітних залізобетонних перемичок - 1,24 м3; металевих перемичок - 0,584 т; з/б монолітних поясів - 2,20 м3; збірних панелей перекриття - 9шт., монолітних перекриттів товщиною 12 см - 8,12 м2; монолітних перекриттів товщиною 16 см - 14,8 м2; горищних перекриттів по дерев`яних балках із несучою підшивкою дошками з утепленням - 80,8 м2; дерев`яної каркасної системи даху (крокви, маурлат, стоянків, прогони) - 3,22 м3; віконних блоків з роздільними рамами, площею до 2м2 - 5,9м2, віконних блоків з роздільними рамами, площею більше 2 м2- 3,1м2; заповнення віконних прорізів з металопластику, площею до Зм2 - 4,2м2; заповнення віконних прорізів з металопластику, площею більше 3 м2 - 6,3м2; дерев`яних підвіконних дошок, висота прорізу до їм - 0,325 м2; дерев`яних підвіконних дошок, висота прорізу до 2м - 0,702 м2; дверних блоків у зовнішніх і внутрішніх прорізах кам`яних стін, площею до Зм2 *#. 19,1 м2; сходів внутрішньоквартирних без підшивки - 3,7 м2; підлоги 1-го поверху; ущільнення грунту щебнем - 60,7м2; підстилаючих бетонних шарів 4,93 м3; цементної стяжки, товщиною 20 мм. - 115,0 м2; дощатого покриття, товщиною 28 мм. - 31,9 м2; покриття із штучного паркету - 12,7 м2; покрівлі з а/ц листів (шиферу) по дерев`яних латах 155,0 м2; штукатурки стелі вапняним розчином по дереву - 72,7 м2; поліпшеного штукатурення цементно-вапняним розчином по каменю та бетону стін - 371,4 м2; поліпшеного штукатурення цементно-вапняним розчином по каменю і бетону стель - 34,2 м ; фарби стін полівінілацетатними сумішами по штукатурці - 71,6 м2; поліпшеного фарбування стель полівінілацетатними водоемульсійними сумішами по штукатурці - 28,9 м2; вхідного бетонного ганку; ущільнення грунту щебнем - 7,0 м ; підстилаючого бетонного шару 0,7 м3; цементної стяжки, товщиною 20мм - 7,0 м2; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 20 мм - 14 м; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 25мм - 20,0м; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 32 мм; трубопроводів опалення зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб діаметром 40 мм - 35,0м; радіаторів чавунних (65 шт.) - 0,104 100 квт.; трубопроводів поліетиленових труб 50мм - 7,0м; трубопроводів зі стальних водогазопрововідних неоцинкованих труб 25 мм 9,0м; трубопроводів зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб 32 мм - 2,6м; кабелів перерізом до 6 мм2 кріпленням скобами 282м; кабелів перерізом до 10мм2 кріплення скобами-423,0м; вимикачів заглибленого типу при схованій проводці - 8шт.; штепсельних розеток заглибленого типу при схованій проводці - 4 шт., загальною вартістю 1 186 714 грн.;

Здійснити поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість належної їй 1/2 частини будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій, які були використані в процесі збільшення площі житлового будинку під. літ. «А-1» що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 177 496,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн. та 16 989 ( шістнадцять тисяч дев"ятсот вісімдесят дев"ять ) грн. 30 коп. за проведення експертизи, а всього 30 409 ( тридцять тисяч чотириста дев"ять ) грн. 30 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_5 . Проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_6 , проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_6 .

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 липня 2023 року.

Суддя І. Є. Зима