Справа № 685/180/23
Провадження № 2/685/80/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

позивача ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Яковлевої Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Теофіпольська селищна ради про позбавлення батьківських прав

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що від шлюбу у нього з відповідачкою народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В червні 2022 року відповідачка залишила сім?ю та виїхала в невідомому напрямку. За час їх спільного проживання відповідачка постійно залишала місце проживання, та певні періоди часу до дітей не приїздила, вихованням, доглядом та утриманням дітей займався він та його батьки. Шлюб між ними було розірвано 26.12.2022 року. З моменту народження дітей відповідачка їх доглядом та вихованням не займається, ставиться до дітей як до чужих. Після розлучення і до цього часу діти проживають разом із ним та його батьками. Відповідачка дітьми не цікавиться, не брала та не бере участі у їх вихованні, не телефонує до дітей, не вітає з Днем народження та іншими святами. Оскільки відповідачка своїх батьківських обов`язків не виконує, не турбується про життя та здоров`я дітей, не бере участі у їх вихованні, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в суд не з`явилася, клопотань чи заяв не подала, про причину неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача .

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення позовну не заперечила, пояснила, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до органу опіки та піклування , щоб вони вплинули на ОСОБА_2 , оскільки та неодноразово залишала своїх дітей та виїжджала в невідомому напрямку, не цікавилася життям та здоров?ям дітей. Оскільки з червня 2022 року відповідач взагалі не цікавиться своїми дітьми, вважає, що позбавлення її батьківських прав стосовно доньки та сина буде відповідати їх інтересам.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

У статтях 7, 155 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Відповідні положення, закріплені у статті 171 Сімейного кодексу України, згідно з якими думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження, рішенням Теофіпольського райсуду від 26.12.2022 про розірвання шлюбу. Відповідно до довідки Теофіпольської селищної ради від 24.10.2022 про склад сім`ї, неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з батьком ОСОБА_1 та його батьками в АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Теофіпольського закладу дошкільної освіти №3 «Бджілонька» від 25.10.2022 вихованням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займається батько, з матір`ю дітей зв`язку немає, вона дітьми не цікавиться. Відповідно до висновку Теофіпольської селищної ради від 20.12.2022 та характеристики на ОСОБА_2 , яка характеризується негативно, неодноразово залишала своїх дітей та з червня 2022 року в с. Човгузів не проживає, її місце знаходження невідоме, дітьми вона не цікавиться, їх вихованням не займається, матеріально не допомагає.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх вихованням, здоров`ям, навчанням та духовним розвитком, не спілкується з дітьми, не проявляє материнської турботи, хоча жодних об`єктивних обставин, які б перешкоджали їй здійснювати свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей судом не встановлено, тому позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 буде відповідати інтересам дітей.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.164 СК України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 12, 81, 89, 259-265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Теофіпольська селищна ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча