Провадження № 2-р/592/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Князєв В.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про уточнення порядку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: Сумська міська державна нотаріальна контора про виділ часток із спільної часткової власності, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення порядку користування земельними ділянками та усунення перешкод в користуванні власністю,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить уточнити порядок виконання рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2021 щодо порядку користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01.02.2021 Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалено рішення, згідно якого позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: Сумська міська державна нотаріальна контора про виділ часток із спільної часткової власності, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення порядку користування земельними ділянками та усунення перешкод в користуванні власністю задоволено частково. Виділено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із спільної часткової власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , у спільну часткову власність із збереженням належних їм часток наступне майно: приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 23,3 кв.м, які складаються з житлової кімнати «2-7», площею 8,1 кв.м, житлової кімнати «3-5», площею 15,2 кв.м; приміщення житлової прибудови літ. «А-1-1», загальною площею 23,4 кв.м, які складаються з житлової кімнати «2-2», площею 14,8 кв.м, житлової кімнати «2-3», площею 8,6 кв.м; приміщення житлової прибудови літ «А-2-1», загальною площею 23,8 кв.м, які складаються з приміщень: коридор «2-4», площею 7,4 кв.м, житлова кімната «4-1», площею 16,4 кв.м; приміщення прибудови літ. «А-3-1», загальною площею 14,2 кв.м, які складаються з кухні «2-6», площею 6,0 кв.м, санвузол «2-8», площею 1,8 кв.м, кухня «3-2», площею 6,4 кв.м; приміщення прибудови літ «а-4», загальною площею 5,0 кв.м, яке складається із коридору «2-5», площею 5,0 кв.м; приміщення тамбур літ. «а-6», загальною площею 3,8 кв.м, яке складається з тамбуру «IV», площею 3,8 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-8», загальною площею 19,0 кв.м, яке складається з коридору «4-8», площею 4,7 кв.м, житлової кімнати «4-9», площею 14,3 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-9», загальною площею 4,2 кв.м, яке складається з коридору «VI», площею 4,2 кв.м. Господарські споруди: погріб літ. «Г», погріб літ. «п/г», сарай літ. «Б», сарай літ. «О», сарай літ. «С», убиральня літ. «Т», убиральня літ. «У», сарай літ. «Х», навіс літ. «Ч», хвіртка №1. Ідеальна частка належної їм частки у спільному майні становить 64/100, загальною вартістю 273806 грн. ОСОБА_1 виділено наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 23,2 кв.м, які складаються з кухні «1-3», площею 7,2 кв.м, житлової кімнати «1-4», площею 16,0 кв.м; приміщення житлової прибудови літ. «А-4-1», загальною площею 13,2 кв.м, яке складається з житлової кімнати «1-2», площею 13,2 кв.м; приміщення прибудови літ. «а-2», загальною площею 9,0 кв.м, яке складається з кухні «1-5», площею 9,0 кв.м; приміщення житлового будинку літ. «Д-1», загальною площею 47,0 кв.м, яке складається з кухні «1-1», площею 14,5 кв.м, житлової кімнати «1-2», площею 22,2 кв.м, санвузол «1-3», площею 1,1 кв.м, житлова кімната «1-4», площею 9,2 кв.м; приміщення мансарди літ. «м/с», загальною площею 31,7 кв.м, яке складається з житлова кімната «1-5», площею 26,7 кв.м, кладова «1-6», площею 5,0 кв.м. Господарські споруди: погріб літ. «п/г-1», гараж літ. «Ф», убиральня літ. «Е-1», сарай літ. «Ш», сарай літ. «Щ», літній душ літ. «Ю», огорожа №3, огорожа №2, ворота №4. Ідеальна частка належної ОСОБА_1 частини у спільному майні становить 36/100, загальною вартістю 467892 грн. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у спільну часткову власність із збереженням належних їм часток земельну ділянку, площею 472 кв.м, з урахуванням площі під будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , із загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, кадастровий номер :17:009:0028/відображена жовтим кольором в додатку №2арк. 2 за 1-им варіантом поділу /Частка позивачів у спільному майні становить 47/100; виділено ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 528 кв.м, з урахуванням площі під будівлями від загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, кадастровий номер 6:17:009:0028 /відображена блакитним кольором у додатку № 2 за 1-им варіантом/. Частка у спільному майні становить 53/100. Визначено порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м/показана в додатку №2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри /2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33/м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м/ показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору лінійні розміри /1,0; 10,8; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 10,65/м. Усунено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перешкоди в користуванні власністю з боку ОСОБА_1 , зобов`язавши її зняти темні ковдри, які розміщені перед вікнами на земельній ділянці, площею 28, 0 кв.м, наданій в користування сторін в порядку сервітуту. В іншій частині позову відмовлено.

Згідно ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Рішенням суду від 01.02.2021 визначено порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м/показана в додатку №2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри /2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33/м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м/ показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору лінійні розміри /1,0; 10,8; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 10,65/м. Усунено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перешкоди в користуванні власністю з боку ОСОБА_1 , зобов`язавши її зняти темні ковдри, які розміщені перед вікнами на земельній ділянці, площею 28, 0 кв.м, наданій в користування сторін в порядку сервітуту.

Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України, до обов`язків власників земельних ділянок відноситься: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; тощо.

Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Ст. 99 ЗК України передбачає, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій;

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Згідно ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Таким чином встановлений рішенням суду земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягає право користування (сервітут).

Відповідно до ст.19 цього закону, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Для реєстрації договору/рішення суду про встановлення земельного сервітуту в Державному реєстрі речових прав, державному реєстратору має бути подано витяг з Державного земельного кадастру з відомостями про наявне обмеження (сервітут).

Відповідно до Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру. Згідно п. 81-4 цієї постанови, державна реєстрація сервітуту на частину земельної ділянки проводиться виключно за наявності відомостей про межі такого сервітуту в Державному земельному кадастрі.

Для внесення в систему Державного земельного кадастру відомостей про наявні обмеження (сервітут) (ст. 14,15) ЗУ «Про державний земельний кадастр», заявник має подати відповідну технічну документацію із землеустрою (ст.55-1 ЗУ «Про землеустрій»).

Згідно ст. 15 ЗУ «Про державний земельний кадастр», до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки, тощо.

Згідно ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про державний земельний кадастр» відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту.

Рішенням суду від 01.02.2021 встановлено земельний сервітут на підставі та в порядку вимог Земельного Кодексу України, в тому числі ст. 98, 99 з врахуванням висновку № 1310/32 будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 06.11.2019, як і було заявлено позовну вимогу.

Аналізуючи вищевказані норми права в їх сукупності та застосуванні у правовідносинах щодо порядку та підстав встановлення земельного сервітуту на підставі судового рішення, суд приходить до переконання та висновку про те, що рішення суду від 01.02.2021 є підставою для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, із відповідним внесенням відомостей про такі обмеження (сервітут) до територіальних органів Держгеокадастру та реєстрації речового права на встановлений сервітут. При цьому тягар здійснення вищевказаних дій покладається на позивача в силу невиконання рішення суду відповідачем, з можливим подальшим стягненням відповідних матеріальних витрат з останнього.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 01.02.2021 у справі №592/17942/19, яка до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 260-261, 271 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про уточнення порядку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: Сумська міська державна нотаріальна контора про виділ часток із спільної часткової власності, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення порядку користування земельними ділянками та усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв