Справа № 386/477/23
Провадження № 2/386/155/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 квітня 2023 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області

Гут Ю. О.

розглянувши позовну ОСОБА_1 ,який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 ,який діє в інтересах ОСОБА_2 , 18.04.2023 звернувся до суду з позовом до Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати автомобіль марки AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску спільним майном та у порядку спільного сумісного майна подружжя виділити даний автомобіль у власність відповідача; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості частини автомобіля у розмірі 86825 грн., судовий збір у розмірі 2808 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме: позовна заява не містить:

зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме: чим підтверджується придбання транспортного засобу, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна ( надати підтверджуючі документи).

Крім того, до матеріалів позовної заяви додано копію заочного рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19.09.2022, в якому не зазначено дату набрання рішення законної сили , хоча в позовній заяві позивачем вказано , що дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, із позовної заяви та документів, доданих до позовної заяви, слідує, що відповідач за зареєстрованим місцем проживання з серпня 2021 року не проживає, тобто представником позивача не вказано фактичну адресу проживання відповідача або його останнє відоме місце проживання останнього, що неуможливлює належним чином повідомити відповідача про розгляд зазначеної справи.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ,який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - залишити без руху.

Надати представнику позивача строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання останнім копії ухвали суду.

Роз`яснити представнику позивача, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута останньому, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною позовною заявою до суду.

Копію ухвали суду надіслати представнику позивача .

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Гут Ю. О.