БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/5613/22 провадження № 2-др/361/46/23
У Х В А Л А

«04» липня 2023 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі судді Василишин В.О., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежності, 17» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правнику допомогу у справі

№ 361/5613/22 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежності, 17» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня

2023 року стягнуто на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежності-17» (далі ОСББ ««Незалежності-17») з ОСОБА_1 заборгованість за сплатою внесків на опалення та на утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням інфляційних нарахувань та трьох відсотків річнихза період з 01 серпня 2021 року по 30 вересня 2022 року у загальному розмірі 49 715 грн 87 коп., а також судовий збір у сумі 2 481 грн. 00 коп.

30 червня 2023 року ОСББ ««Незалежності-17» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 400 грн. 00 коп. Заява мотивована тим, що про постановлене судове рішення та не вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачу стало відомо 26 червня 2023 року. Однак станом на час розгляду справи по суті позивач не сплатив та не прийняв адвокатські послуги у повному обсязі. 01 травня 2023 року між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди № 2 від 16 січня 2023 року та договору

№ 10/22-0 про надання юридичних послуг від 10 жовтня 2022 року. Таким чином, сплачений гонорар на користь Адвокатського об`єднання «Верітас Центр» становить 13 400 грн. 00 коп.

У даному випадку розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення суду здійснюється без виклику учасників справи, так як необхідності їх викликати, суд не вбачає.

Розглянувши заяву, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За приписами пункту 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частини перша та друга статті 137 ЦПК України).

При цьому, за приписами частинами першою та третьою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач в позовній заяві зазначив орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 12 600 грн. 00 коп. При цьому єдиним доказом на підтвердження таких витрат зазначив лише договір № 10/22-ю про надання юридичних послуг.

25 квітня 2023 року голова правління ОСББ «Незалежності-17» Ластівка О.П. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, разом з цим у цій же заяві представник позивача не зазначила про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані додатково, згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Рішення по суті спору ухвалено судом 25 квітня 2023 року.

З наведеного слідує, що до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача не подавала доказів понесення нею витрат на професійну правничу допомогу. У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач вказав, що станом на день винесення рішення від не сплатив та не прийняв у повному обсязі адвокатські послуги, акт приймання-передачі наданих послуг підписаний лише 01 травня 2023 року.

Також матеріали справи не містять доказів, що позивач, як того вимагає частина восьма статті 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подав докази понесення нею витрат на професійну правничу допомогу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач подав до суду лише 30 червня 2023 року разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. Тобто, понад два місяці після ухвалення рішення суду.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач зазначив, що не був присутній у судовому засіданні 25 квітня 2023 року, рішення суду отримав лише 26 червня 2023 року.

Разом з тим, суд зауважує, що законодавець не пов`язує подання доказів понесення витрат на правничу допомогу із моментом отримання рішення, а подання таких доказів пов`язується з датою ухвалення рішення, що й і зазначено в частині восьмій статті 141 ЦПК України, яка за своїм змістом є імперативною нормою і не допускає іншого тлумачення.

Крім того, приписи діючого ЦПК України не пов`язують право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку; в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Проте, не подання позивачем в строк визначений законом доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу з тих підстав, що він не був в судовому засіданні під час ухвалення рішення та рішення отримала лише 26 червня 2023 року не є об`єктивною причиною неможливості вчасно надати відповідні докази, адже положення частини восьмої статті 141 ЦПК України вказують на те, що такі докази можуть бути подані і до закінчення судових дебатів, тобто до ухвалення рішення. А тому факт отримання рішення не перешкоджає учаснику справи діяти у відповідності до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Як вже зазначалося вище, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого

2020 року у справі №755/9215/15-ц звернула увагу, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу були надані позивачем до суду поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, яка регламентує залишення без розгляду заяви про розподіл судових витрат у такому випадку.

На підставі викладеного та керуючись статтями 133, 141, 260, 270, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин