Справа № 161/6319/23
Провадження № 2/161/2219/23
О К Р Е М А У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 червня 2023 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.,
розглянувши в порядку загального позовного у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-
21 квітня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради (далі відповідач) про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 (далі спадкодавець).
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки з кадастровими номерами 071010000:22:008:0042, 071010000:22:008:0041.
Позивач вказує, що зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право власності на майно, але їй було відмовлено, оскільки в спільному майні не визначена частка спадкодавця.
У зв`язку з вищенаведеним позивач просила суд:
1) визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки з кадастровими номерами 071010000:22:008:0042, 071010000:22:008:0041, становила 1/2;
2) визнати за позивачем право власності на 1/2 вказаного майна в порядку спадкування за законом.
Рішенням суду від 28 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частку:

1) житлового будинку загальною площею 73,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) земельної ділянки з кадастровими номером 071010000:22:008:0042, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) земельної ділянки з кадастровим номером 071010000:22:008:0041, яка знаходяться за АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частиною першою статті 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

За результатом розгляду справи судом виявлені наступні порушення у діяльності приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сушик Лідії Андріївни (далі приватний нотаріус), про які він вважає за необхідним повідомити Міністерство юстиції України.

Так, з матеріалів справи слідує, що листом від 16 січня 2023 року №7/01-16 приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно, мотивуючи це тим, що нібито не визначена частки співвласників у праві спільній сумісній власності.

При цьому, мотивуючи такий лист, нотаріус вказала про необхідність оформлення договору про поділ спільної сумісної власності.

Однак, згідно частити другої статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, рівність часток у праві спільної сумісної власності презюмується, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.

За змістом статті 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний:

здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики;

сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду;

відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам;

постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації.

На переконання суду, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сушик Лідія Андріївна, безпідставно відмовила спадкоємцю в оформлені свідоцтва про право на спадщину за законом, не застосовувала до спірних відносин положення ч.2 ст.372 ЦК України, надумано у своїй відмові зазначила про необхідність оформлення договору про поділ спільної сумісної власності, що, очевидно, неможливо через смерть одного із співвласників, чим створила штучний цивільний спір та змусила спадкоємця захищати свої права у суді.

Суд ще раз зазначає, що будь-яких перешкод у видачі свідоцтва про право на спадщину, із застосуванням положень ч.2 ст.372 ЦК України, не було, не існувало жодних відомостей про наявність спору між кимось з приводу рівності часток у спільному майні, а відмова нотаріуса зводиться до надмірного формалізму, що не узгоджується з його обов`язками, які передбачені ст.5 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, всупереч вимогам ст.49 Закону України «Про нотаріат», свою відмову у вчиненні нотаріальної діє нотаріус оформила листом, а не постановою, а також письмово не роз`яснила порядок оскарження такої відмови.

Також, всупереч вимогам п.11.6 розділу XI «Особливості формування спадкових справ» Правил ведення нотаріального діловодства, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року №2352/5, нотаріус не долучила свій лист від 16 січня 2023 року №7/01-16 до матеріалів спадкової справи, хоча він безпосередньо стосується оформлення спадкових справ. Такий лист відсутній у витребуваній судом копії спадкової справи, що свідчить про неналежне ведення нотаріального діловодства.

Додатково, за результатом вивчення спадкової справи встановлено, що нотаріус безпідставно видала свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 січня 2023 року на магазин продовольчих товарів /літер А-1/, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зазначаючи, що такий був власністю лише спадкодавця.

З матеріалів спадкової справи слідує, що вказаний магазин набутий спадкодавцем у власність 04 серпня 2004 року, тобто, на час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 . Відомостей, що спростовують презумпцію належності вказаного майна до спільної сумісної власності подружжя, матеріали спадкової справи не містять.

В такому випадку, нотаріус була зобов`язана діяти у відповідності до ст.71 Закону України «Про нотаріат», а саме видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, а на іншу частину майна свідоцтво про право на спадщину за законом. Підстав оформлювати одне свідоцтво, із зазначенням, що все майно належало спадкодавцю, у нотаріуса не було, оскільки це прямо суперечить закону та режиму спільної сумісної власності подружжя, яке поширювалося на це майно.

На думку суду, всі вищенаведені порушення не можуть бути залишені без відповідного реагування, свідчить про вибіркове трактування чинного законодавства нотаріусом, а тому про них слід повідомити Міністерство юстиції України для проведення перевірки діяльності нотаріуса.

Керуючись ст.262 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повідомити Міністерство юстиції України про виявлені порушення у нотаріальній діяльності приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сушик Лідії Андріївні (м. Луцьк, вул. Лесі Українки, 18/2), які викладені у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме:

1) про безпідставну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на невизначеність часток співвласників у спільній сумісній власності, що створило штучний цивільний спір;

2) про оформлення відмови у вчиненні нотаріальної дії листом, а не постановою, як це передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»;

3) про нероз`ясненя нотаріусом порядку оскарження його відмови у вчиненні нотаріальної дії, як це передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»;

4) про порушення нотаріусом вимог п.11.6 розділу XI «Особливості формування спадкових справ» Правил ведення нотаріального діловодства, а саме: недолучення листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії до матеріалів спадкової справи;

5) про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя і стосовно якого мали б застосуватися положення ст.71 Закону України «Про нотаріат».

У відповідності до приписів ч.2 ст.261 ЦПК України, ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її винесення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст окремої ухвали складений та підписаний 05 липня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк