___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ__________
Пр. № 2-з/521/137/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановила:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус ОМНО Ковальова К.І., РСЦ ГСП МВС в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

У відповідності до вимог чинного цивільного-процесуального законодавства України судом було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради для встановлення місця реєстрації відповідачів.

Станом на сьогоднішній день провадження у справі не відкрито.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, згідно якої просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження автомобіля марки BMW, модель 320, VIN № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та заборони ОСОБА_3 паспорт серії НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 та (або) будь-яким третім особам вчиняти дії щодо вивезення (виїзду) транспортного засобу марки BMW, модель 320, VIN № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 за межі Державного кордону України.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що ОСОБА_2 проти його волі, оскільки він є належним власником, заволоділа його майном, а саме автомобілем марки BMW, модель 320, VIN № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 .

Вказував, що станом на сьогодні вищезазначений автомобіль уже оформлений на ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви дійшов наступного висновку.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить забезпечити позов, а саме заборонити відчуження автомобілю та заборонити вчиняти дії щодо вивезення (виїзду) транспортного засобу за межі Державного кордону України.

Такий вид забезпечення передбачений положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України, проте суду необхідно з`ясувати відповідність заявленого заходу забезпечення позову позовним вимогам, на забезпечення яких він вживається, тобто перевірити адекватність заходу. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, щодо якого вимагається застосувати заборону відчуження, або майнових наслідків такої заборони відповідачам та іншим особам вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір купівлі - продажу 5141/2022/3407990 від 20 вересня 2022 року автомобіля марки BMW, модель 320, VIN № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , на підставі довіреності реєстровий номер 304, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальовою К.І. та ОСОБА_3 у сервісному центрі 5141 РСЦ ГСП МВС в Одеській області.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання застосувати заборону відчуження, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, у тому числі права сторін на вільне володіння, користування та розпорядження їх майном на власний розсуд.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд позбавлений можливості надати належну оцінку співмірності між наслідками від вжиття заходів забезпечення позову (з урахуванням відсутності вартості та належності майна, щодо якого необхідно встановити заборону відчуження та накласти арешт) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Відповідно до висновків про застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Для підтвердження реальної загрози утрудненості виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття заходу забезпечення позову заявник повинен надати докази, які б свідчили про намір відповідача ухилятися від виконання можливого рішення на користь позивача або намір істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист позивача або поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від відшкодування матеріальної шкоди після подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ст.. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявник не довів належним та достатніми доказами, що відповідачем здійснюються дії, спрямовані на відчуження належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна та зміну його власника, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Також заявником не наведено належного обґрунтування того, що обраний ним захід забезпечення позову не є надмірним та забезпечує збалансованість інтересів сторін у разі його застосування, що він спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Всупереч вимогам ст. ст. 11, 12, 13, 81 ЦПК України, ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів, що є достатніми для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом застосування заборони відчуження рухомого майна та арешту нерухомого майна відповідача.

Зважаючи назазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда