Справа № 464/1322/23
пр.№ 2/464/759/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2023 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої -судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Кондратенко А.-М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він, його сестра ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 . В 1997 році дана квартира була приватизована, згідно розпорядження органу приватизації Львівської КЕЧ району №6141 від 19.09.1997 року, вищезазначена квартира була передана трьом у приватну власність та відповідно ними було оформлено свідоцтво про право власності на цю квартиру. В подальшому за позовом його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Франківського районного суду визнано недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на квартиру. Таким чином, станом на даний час вищезазначена квартиру є не приватизованою. ІНФОРМАЦІЯ_2 їх матір померла, а у 2013 році його сестра ОСОБА_2 перестала проживати в даній квартирі, оскільки змінила своє місце проживання, про яке йому не повідомила. Фактично з цього часу вона до квартири не навідується, жодних зв`язків з ним не підтримує, квартирою вона не цікавиться, комунальних послуг не оплачує. Враховуючи тривале непроживання у квартирі та відсутність будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її відсутності, вважає, що відповідачка втратила право на користування нею, а тому просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позову, додатково пояснив, що відповідачка більше десяти років не проживає у спірній квартирі, остання змінила своє місце проживання, жодних перешкод у користуванні квартирою їй не чинили, однак, вона і не виявляла бажання проживати у ній. Просить позов задоволити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явились, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями, що містить п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається із трьох кімнат, кухні, загальною площею 64,3 кв.м., вказана квартира не приватизована та квартиронаймачем такої була ОСОБА_3 .

Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №368 від 15 квітня 2011 року, виданою квартирно - експлуатаційним відділом у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , позивач, ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.07.2007 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами позивача, ствердили, що у квартирі АДРЕСА_1 ,проживає лише позивач ОСОБА_2 із дружиною, а відповідачка ОСОБА_2 ,яка є сестрою позивача, у спірній квартирі не проживає вже більше десяти років. Більше десяти років вони не бачили ні у будинку, ні в квартирі, а також у квартирі не бачили її речей. Випадки коли б відповідачка намагалась вселитись в квартиру чи їй створювали у цьому перешкоди їм не відомі.

Як вбачається із відповіді КП «2-га міська поліклініка м.Львова» від 13.02.2023 відповідачка ОСОБА_2 не зверталась за медичною допомогою за місцем проживання, оскільки з 01.01.2020 у електронному реєстрі громадян, які знаходяться на обліку, відсутні відомості про неї.

Як вбачається із листів ОКП «БТІтаЕО» від 24.02.2023, Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області від 20.02.2023, відповідачка із заявами щодо спірної квартири, щодо створення їй перешкод у користуванні нею, не зверталась. Відомості про ініціювання нею позовів про усунення перешкод у користуванні житлом відстуні.

Вказані докази у своїй сукупності свідчать про факт не проживання відповідачки у спірній квартирі понад строк визначений ст.71 Житлового кодексу України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачка не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів поважності причин непроживання чи створення їй перешкод у користуванні житлом суду не надано, підстав для збереження за нею права на користування спірною квартирою не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного Кодексу України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 130, 141, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) такою, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03.07.2023 року.

Головуюча