04.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/121/23
Провадження № 2/205/400/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та франшизи,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2022 року у м. Дніпрі по пр. Івана Мазепи в районі е/о №210 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ №АР/001782323, який діяв на дату дорожньо-транспортної пригоди), транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Ford Escape», державний номерний знак НОМЕР_3 , під його керуванням. Вина ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року. Зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено його автомобіль, чим завдані матеріальні збитки, а 29 червня 2022 року було направлено на електронну пошту АТ «СК «Мега-Гарант» оригінал заяви про виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та весь необхідний пакет документів, але у встановлений 10 денний строк АТ «СК «Мега-Гарант» не направило свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу. 31 серпня 2022 року було направлено на електронну пошту АТ «СК «Мега-Гарант» рахунок з СТО ФОП ОСОБА_5 , заяву на оплату послуг експерта ОСОБА_6 , квитанцію за сплату послуг експерта Дроздова Ю.В., постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська щодо ОСОБА_2 , виписку і витяг ФОП ОСОБА_5 . Вказує, що останній день сплати страхового відшкодування був 29 вересня 2022 року, але страхове відшкодування виплачено йому не було, у зв`язку з чим, 03 жовтня 2022 року до Національного Банку України було направлено скаргу на дії страховика. Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. №4307/22 від 28 липня 2022 року вартість матеріального збитку заданого в результаті пошкодження його автомобіля «Ford Escape» складає 114 006,62 грн. Зазначає, що згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №АР/001782323 франшиза становить 2 600 грн., що підлягає стягненню з ОСОБА_2 . У зв`язку з чим він звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути на його користь з АТ «СК «Мега-Гарант» 111406,62 грн. страхового відшкодування і 2120 грн. витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця; стягнути на його користь з ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2 600 грн.; а також стягнути на його користь з АТ «СК «Мега-Гарант» судовий збір у розмірі 1 161,27 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

16 січня 2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року зобов`язано ДМС України надати суду інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру України щодо ОСОБА_2 .

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, і не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», однак заперечень суду не надав, а також про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», також повідомлявся шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, однак заперечень суду не надав, а також про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі.

04 квітня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подали. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Зі змісту вищезазначеної постанови судом встановлено, що 26 червня 2022 року о 14 годині 05 хвилин в м. Дніпрі по пр. І. Мазепи біля будинку №48 електроопори №210, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «FORD KUGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , відволікся від керування, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагувавши на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився на червоний сигнал світлофору, після чого вказаний автомобіль здійснив самовільний рух, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford Escape», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а. с. 10-11).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Матеріалами справи підтверджено, що зі змісту полісу №АР/001782323 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на момент дорожньо-транспортної пригоди (26 червня 2022 року) вбачається, що страховиком є АТ «СК «Мега-Гарант», а забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль «ФОРД КУГА», державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 18).

Також судом встановлено, що 29 червня 2022 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_7 було направлено на електронну пошту АТ «СК «Мега-Гарант» заяву про страхове відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 29 червня 2022 року (а. с. 7-9).

Крім того, в матеріалах справи наявна заява про оплату вартості послуг експерта в розмірі 2 120 грн., яку представником ОСОБА_1 ОСОБА_7 було направлено на електронну пошту АТ «СК «Мега-Гарант» (а. с. 13-14).

Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експерта №4307/22 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, складеного 28 липня 2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Ford Escape», державний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 114 006,62 грн. (а. с. 20-63).

З наявного в матеріалах справи акту №21 від 29 липня 2022 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), укладеного між ОСОБА_8 (представником за дорученням ОСОБА_1 ) та ФОП ОСОБА_5 вбачається, що виконавцем були виконані послуги щодо ремонту автомобіля «Ford Escape», державний номерний знак НОМЕР_3 , на загальну вартість 114 234,25 грн. (а. с. 19).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктами 5, 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Так, згідно із п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що на страховика покладено обов`язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону; прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що останній день виплати страхового відшкодування був 29 вересня 2022 року, але станом на час розгляду справи докази щодо виплати позивачу страхового відшкодування зі сторони відповідача суду не подані, що порушує право позивача, автомобіль якого пошкоджений, на відшкодування страхової виплати.

Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант» на підставі полісу №АР/001782323, суд дійшов висновку про стягнення з АТ «СК «Мега-Гарант» матеріальної шкоди, визначеної висновком експерта №4307/22 від 28 липня 2022 року товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, у розмірі 114 006,62 грн.

У зазначеному випадку матеріальний збиток у розмірі 114 006,62 грн. не перевищує ліміт страхової виплати згідно полісу №АР/001782323, тобто заявлений в межах ліміту відповідальності.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

При вирішені справи судом також враховуються приписи ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту; франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

За таких обставин розмір страхового відшкодування на користь позивача становить 114 006,62 грн., від якої підлягають вирахуванню 2 600 грн. франшизи, тобто на користь позивача підлягає стягненню із відповідача - АТ «СК «Мега-Гарант» - 111 406,62 грн. (114 006,62 грн. - 2 600 грн.), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення суми страхового відшкодування - 111 406,62 грн.

Щодо відшкодування витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 2 120 грн. суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що вищенаведені витрати знаходяться в причинному зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань АТ «СК «Мега-Гарант» і позивачем було пронесено витрати за оплату послуг експерта в розмірі 2 120 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 08 серпня 2022 року (а. с. 64), відповідно до якого ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_6 за послуги з визначення суми матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «FORD ESCAPE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, а тому такі витрати мають бути відшкодовані відповідачем АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При цьому суд також бере до уваги правові позиції Верховного Суду, висловлені 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15 та 12 грудня 2018 року у справі №758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 франшизи у розмірі 2 600 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, гуртуються на законі, а відтак підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а у справі наявні два відповідача до яких і були заявлені позовні вимоги.

Оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України в солідарному порядку, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 135,27 грн. з АТ «СК «Мега-Гарант», а також судовий збір у розмірі 26 грн. з ОСОБА_2 , пропорційно виходячи з розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу ОСОБА_1 у зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 26 жовтня 2022 року надавало Адвокатське Бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання» в особі адвоката Демарчука М.В., який діє на підставі Статуту, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ПТ №3038 від 08 жовтня 2019 року (а. с. 71-74).

Згідно із положеннями п. 4.2. вищевказаного договору про надання правової допомоги за правову допомогу, передбачену в розділі 1 договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвокатського бюро при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору та актах.

Додатком №1 від 26 жовтня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 26 жовтня 2022 року сторони узгодили обсяг та вартість послуг у фіксованому розмірі 6 000 грн. (а. с. 75).

Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу суду було надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 27 жовтня 2022 року за підписами адвоката Демарчука М.В. та Карпенка В.М., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 на підставі нотаріальної довіреності від 29 червня 2022 року, на суму 6 000 грн., а також квитанцію №0.0..1. від 08 листопада 2022 року АТ «Приватбанк» на суму 6 000 грн. (а. с. 76-77).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ОСОБА_1 послуг адвоката та фактичного понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем дійсно документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, та враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, і відсутність заперечень відповідачів щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6 000 грн.

Оскільки витрати на правничу допомогу віднесені до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України в солідарному порядку, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5 865,60 грн. з АТ «СК «Мега-Гарант», а також витрати на правову допомогу у розмірі 134,40 грн. з ОСОБА_2 , пропорційно виходячи з розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15-16, 22-23, 1166-1167, 1187 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та франшизи задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) страхове відшкодування у розмірі 111406,62 грн. та витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця у розмірі 2 120 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) франшизу в розмірі 2 600 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) понесені і документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 135,27 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 865,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) понесені і документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 26 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 134,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант», , місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.П. Терещенко