Справа № 761/5075/23
Провадження № 2/461/1257/23
УХВАЛА

про залишення без руху позовної заяви

19.04.2023 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., розглянувши та дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Швець Роман Юрійович до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ? Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна; Старший державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зубік Вікторія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

адвокат Швець Роман Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ? Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна; Старший державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зубік Вікторія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з підстав наведених у позовній заяві.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у вищезазначеній справі, приходжу до наступного висновку.

Позовна заява подається до суду з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 177 ЦПК України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 5 ЦПК).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Таким чином, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, оскільки у позовній заяві не зазначено місце проживання чи перебування позивача, поштовий індекс, номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, оскільки подана заява містить лише відомості про місцезнаходження адвоката Швеця Романа Юрійовича, який є представником ОСОБА_1 . Також, позовна заява не містить зазначення ціни позову, та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, хоча позовна заява містить вимогу майнового характеру.

Окрім того, до матеріалів справи не додано копії оспорюваного виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, натомість долучено клопотання представника позивача про його витребування. Водночас, позивачем подано клопотання про витребування у старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зубік Вікторії Вікторівни належним чином засвідчених копій матеріалів ВП за № 66659408 відкритого на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, а також витребування у зазначеного нотаріуса копії виконавчого напису та матеріалів на підставі який його вчинено.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. ч. 1,3 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Отже, заявляючи клопотання про витребування доказів учасник справи повинен зазначити причини, з яких він не може одержати цей доказ самостійно, до такого клопотання долучаються докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно, тобто таке клопотання повинно бути належним чином обґрунтоване. Отже, необхідним у даному випадку є належне обґрунтування того, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи і чому сторона не може надати такі докази самостійно.

Однак, позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів та не наведено належного обґрунтування неможливості самостійно одержати витребовувані матеріали, зокрема не наведено чому саме позивач не може надати такі докази самостійно.

При цьому виходжу з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач є стороною виконавчого провадження у якому відповідач є стягувачем, що прямо наведено представником позивача у позовній заяві, а тому, в силу наведених вище положень ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», позивач вправі отримувати наведені ним у клопотанні докази самостійно.

Крім того, позивачем належним чином не обґрунтовано чому він не може отримати документи у нотаріуса, виходячи з того, що виконавчий напис вчинено щодо неї безпосередньо. В цьому контексті варто відзначити, що сам позивач у своїй заяві вказує на обізнаність з положеннями законодавства щодо надсилання відповідних повідомлень нотаріусом до боржника перед вчиненням виконавчого напису.

Отже, представник позивача, не долучаючи до матеріалів справи жодного документа який вказує на його звернення за отриманням доказів та відмову у їх наданні, хоча в силу наведених положень, а також положень чинного законодавства які регламентують адвокатську діяльність, має право на отримання доступу до наведених документів (матеріалів), фактично перекладає обов`язок збирання доказів на суд, що за наведених обставин є неприпустимим, адже може вказувати на те, що суд безпідставно збирає докази на користь сторони у справі.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Суд повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець, держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення, вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб).

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, оскільки позовна заява первинно подана до Шевченківського районного суду м. Києва, а у подальшому передана за підсудністю до Галицького районного суду міста Львова, вважаю за необхідне звернути увагу позивач на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У свою чергу, згідно ч.12 ст. 28 ЦПК, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Отже, місце виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходження його майна.

Наведені положення наділяють позивача правом вибору суду до якого він може звернутись.

Разом з тим, позивач у своїй заяві не висловив жодних міркувань з цього приводу, до того ж первинно звернувся до суду якому згадана справа не підсудна.

Отже, з метою забезпечення належного доступу до правосуддя у заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач вправі висловити свої доводи щодо суду якому належить розглянути дану справу, зокрема Галицьким районним судом міста Львова за місцем знаходження відповідача, чи до іншого належного суду за місцем виконання виконавчого напису, тобто місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що позовну заяву, слід залишити без руху для усунення вказаних недоліків, про що повідомити позивача.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Швець Роман Юрійович до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ? Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна; Старший державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зубік Вікторія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме:

- вказати у позовній заяві місце проживання чи перебування позивача, поштовий індекс, номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача;

- зазначити ціну позову, та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- навести належним чином відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- навести зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- сформулювати зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, а саме навести реквізити (номер та дату) оспорюваного виконавчого напису.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повертається позивачам з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Стрельбицький