Справа №519/669/23
У Х В А Л А

19.04.2023 року м. Южне

Суддя Южного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши скаргу представника ОСОБА_1 на дії Южненського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про визнання неправомірною бездіяльності та зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла зазначена скарга, відповідно до якої скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність та зняти арешт з всього майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Губановою Н.В. від 25.10.2011.

Суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У статті 127 ЦПК України встановлено порядок поновлення та продовження процесуальних строків.

Так, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Отже, строки для подання скарги на рішення державного виконавця є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця 14.04.2023, в той час як оскаржуєма постанова винесена 25.10.2011, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку.

При цьому, у матеріалах скарги наявне клопотання скаржника про поновлення вказаного процесуального строку на звернення до суду зі скаргою, однак поважні причини пропуску строку звернення до суду взагалі не зазначені.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява № 183571/91» (CaseofHornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Поняття неповажності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Таким чином, суддя вважає, що скаржником не зазначено жодних об`єктивно непереборних обставин, та таких, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з даною скаргою, тому не вбачає поважних причин для подання даної скарги та приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи те, що визнані неповноважними причини пропуску строку, встановленого ч. 1 ст. 449 ЦПК України, не поновлений скаржнику цей строк, суддя дійшов висновку про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 183, 260, 353, 354, 447-449, ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою відмовити.

Скаргу представника ОСОБА_1 до на дії Южненського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про визнання неправомірною бездіяльності та зняття арешту з майна залишити без розгляду.

Роз`яснити, що залишення скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська