Справа № 199/94/23
(2/199/979/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення частини виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0401-19-00196 від 21 червня 2019 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 . 02 червня 2020 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , у м. Дніпрі в районі перехрестя вул. Воскресенська на вул. Січеславська Набережна сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 . За викладених обставин позивачем було виплачено на користь ФОП ОСОБА_3 , яким здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 , суму страхового відшкодування в розмірі 69862,5 гривень, частина якої була компенсована позивачу страховиком відповідача АТ «СГ «ТАС» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 39426,76 гривень. А тому позивач просить суд решту суми виплаченого ним страхового відшкодування стягнути з відповідача, тобто в розмірі 30435,74 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_2 , як страхувальником, вигодонабувачем та власником автомобіля, було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0401-19-00196 від 21 червня 2019 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 . Страховим ризиком є в тому числі ДТП, розмір франшизи за вказаним ризиком 0%, розмір страхової суми 418000 гривень, строк дії договору з 21 червня 2019 року по 20 червня 2020 року. Дані обставини підтверджуються копією відповідного договору та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

02 червня 2020 року мала місце ДТП. Відповідач у вказаний день о 16 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в районі перехрестя вул. Воскресенська та вул. Січеславська Набережна в м. Дніпро, де в порушення вимог п.10.1, 13.1 правил дорожнього руху при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 07 липня 2020 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню.

На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 належав на праві власності ОСОБА_2 , а автомобілем «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 на відповідній правовій підставі керував відповідач, що підтверджується матеріалами справи.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне) на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №AO6787404). Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 . Викладені обставини підтверджуються інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копією відповідної довідки.

12 червня 2020 року позивачем на підставі заяви власника/страхувальника автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, акту огляду вказаного транспортного засобу, рахунку №24 від 12 червня 2020 року, розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ССКА-6906 здійснено виплату страхового відшкодування на адресу ФОП ОСОБА_3 , яким здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 , на суму 69862,5 гривень. Викладене підтверджується копіями вказаних заяв, акту огляду, рахунку, розрахунку, страхового акту, також копією платіжного доручення.

14 липня 2020 року АТ «СГ «ТАС» (Приватне) здійснило виплату на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 39426,76 гривень в порядку виконання своїх зобов`язань за полісом №AO6787404 щодо події ДТП від 02 червня 2020 року, що підтверджується копією відповідного платіжного доручення.

Разом з тим, матеріали справи не містять розрахунку суми страхового відшкодування, проведеного страховиком відповідача АТ «СГ «ТАС» (Приватне), який би дозволяв суду дійти висновку та підтвердити твердження позивача, викладені в його позові, про те, що сума страхового відшкодування 39426,76 гривень, сплачена страховиком винної в ДТП особи на користь позивача, менше за розраховану самим позивачем суму страхового відшкодування в сумі 69862,5 гривень виключно за рахунок застосування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого в ДТП автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 та/або з урахуванням ПДВ. Неможливо підтвердити означене твердження сторони позивача і зі змісту здійсненого ним розрахунку страхового відшкодування, оскільки останній не містить значення коефіцієнту фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті складових пошкодженого авто, вартості деталей, що зманюються, з урахуванням зносу і, відповідно, не містить розрахунку суми страхового відшкодування з урахуванням означеного коефіцієнту.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 (далі Розпорядження).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням (після 21 вересня 2019 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого.

За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» п.41.1 ст.41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Нормою ст.993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містить норма ст.27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц, від 24 березня 2021 року по справі №523/3212/19, від 22 квітня 2021 року по справі №754/5626/19, від 16 червня 2021 року по справі №199/4778/18.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд також враховує, що згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні є суброгацією. Аналогійний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 12 вересня 2018 року по справі №569/96/17, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, від 12 жовтня 2021 року по справі №910/17324/19, а також у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року по справі №331/5258/17, від 22 квітня 2020 року по справі №280/1222/17, від 29 липня 2021 року по справі №522/21519/18.

Що стосується безпосередньо правовідносин сторін по даній цивільній справі, то в ході її розгляду дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 02 червня 2020 року, яка сталася з вини водія автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , тобто відповідача, і внаслідок якої останнім завдано власнику автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 майнової шкоди у вигляді пошкодження такого авто. Оскільки ж між позивачем, як страховиком, та власником автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 , як вигодонабувачем/страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0401-19-00196 від 21 червня 2019 року, за яким забезпеченим автомобілем є «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 , а страховим випадком ДТП, і цей договір був чинним на момент ДТП, то позивачем на виконання свого договірного обов`язку здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту такого автомобіля. В зв`язку із викладеним до позивача в порядку суброгації перейшло належне власнику автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 право вимоги до винної в ДТП особи про відшкодування завданої пошкодженням авто шкоди в межах розміру виплаченого страхового відшкодування. При цьому, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника/водія автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , а отже відповідача, перед третіми особами на час ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне). При цьому останнє на виконання взятих на себе зобов`язань здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності на користь позивача в сумі 39426,76 гривень. В той же час, розмір такого виплаченого АТ «СГ «ТАС» (Приватне) на користь позивача страхового відшкодування не тільки є меншим від визначеного позивачем і фактично виплаченого розміру страхового відшкодування (69862,5 гривень), а й значно меншим від ліміту відповідальності (страхової суми) за шкоду, завдану майну потерпілої в ДТП особи (130000 гривень), для АТ «СГ «ТАС» (Приватне). Обґрунтовуючи означену різницю та посилаючись на повне виконання страховиком винної в ДТП особи свого обов`язку зі сплати страхового відшкодування, а отже і правомірність своїх вимог до відповідача, позивач послався на те, що суми страхових відшкодувань, розрахованих позивачем та АТ «СГ «ТАС» (Приватне), відрізняються виключно внаслідок застосуванням останнім на підставі закону при здійсненні свого розрахунку коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 . Однак, розрахунок страхового відшкодування, здійснений АТ «СГ «ТАС» (Приватне), в матеріалах справи відсутній, його складові, спосіб, порядок, особливості здійснення встановити зі змісту інших матеріалів цивільної справи не вбачається за можливе, що не дозволяє перевірити достовірність зазначених тверджень позивача, а відтак за встановлених і викладених вище обставин спірних правовідносин сторін не дозволяє суду перевірити і правомірність позовних вимог до відповідача по справі. Більш того, розрахунок страхового відшкодування, здійснений позивачем, не містить значення коефіцієнту зносу та розрахованої на його підставі суми страхового відшкодування, що не дозволяє шляхом порівняння означеної суми із фактично виплаченою АТ «СГ «ТАС» (Приватне) підтвердити заявлене позивачем і наведене вище обґрунтування позову. Викладене, в свою чергу, не дозволяє суду дійти до висновку, що різниця між розмірами страхового відшкодування, визначеними позивачем та АТ «СГ «ТАС» (Приватне), за таких обставин має бути компенсована за рахунок відповідача, оскільки у відповідності до ст.81 ч.6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З цих підстав суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормами ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд приходить до висновку, що понесені позивачем по справі судові витрати відшкодуванню йому не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 22, 512-514, 516, 625, 629, 979, 980, 981, 993, 999, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.3, 5, 6, 9, 12, 17, 21, 22, 28, 29, 35, 36, 41, 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.9, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (; адреса місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Федорова, 32, літ.А) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про стягнення частини виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко