Провадження № 2/554/548/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

10 квітня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому прохав стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6278 грн.65 коп. за кредитним договором № б/н від 20.12.2010 року, яка складається з наступного: 5541 грн. 46 коп. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 737 грн. 19 коп. 3% річних від простроченої суми, та судові витрати у розмірі 2481 грн., посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому за ним утворилася заборгованість, яку позивач прохає стягнути у судовому порядку.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03 січня 2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до позову додано заяву представника про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.104).

Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи шляхом направлення судових повісток про виклик рекомендованим листом з повідомленням по вручення, про причини своєї неявки суд не повідомила (а.с.99, 109-112) .

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.12.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, з якими він згодний (а.с.34-37).

Банк виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , надавши останньому можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту.

У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № б/н від 20.12.2010 року, 18.02.2015 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 26.05.2015 року рішенням Московського районного суду м. Харкова позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 було задоволено, з відповідача стягнуто заборгованість (а.с.16-17). Позивач зазначив, що відповідно до ст. 599 ЦПК України , ухвалення рішення Московським районним судом м. Харкова від 26.05.2015 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторони зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року не виконано. Прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 3241 грн. 45 коп. Оскільки, з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року,тобто за період з 20.12.2010 року по 31.01.2015 ротку, то за період після подання позовної заяви від 18.02.2015 року, з 27.02.2015 р. по 26.09.2022 р. відповідач має заборгованість у розмірі 6278 грн. 65 коп., яка складається з 5541 грн.46 коп. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 737 грн. 19 коп. 3% річних від простроченої суми.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.18-21).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені обставини рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року доказуванню не підлягають.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за вказаним договором за період прострочення грошового зобов`язання з 27.02.2015 до 26.09.2022 відповідач має заборгованість у розмірі 6278 грн. 65 коп., яка складається з наступного: 5541 грн. 46 коп. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 737 грн. 19 коп. - 3% річних від простроченої суми. (а.с. 18-21)

Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що слідує зі змісту ст. 599 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що встановлено ч.1 ст. 611 ЦК України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також врегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання за ч. 1 ст. 1050 ЦК України, застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося зі зверненням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, та з цього часу інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а також аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими. Щодо періоду стягнення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими частково та зазначає наступне.

Позивач прохає стягнути інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми за період 27.02.2015 р. по 26.09.2022 р.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX.

Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані положення набрали чинності 17.03.2022 року.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (з урахуванням змін, внесених згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022) в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

З врахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги Банку мають бути задоволені частково, а саме за період із 27 лютого 2015 року по 23 лютого 2022 року інфляційні втрати становлять 4 107, 47 грн. ( 3241, 45 х 2, 26717 (період з березня 2015 року по лютий 2022 року) -3 241, 45) , а 3 % річних становлять 679, 9 грн. ( сума прострочення 3 241, 45 грн., кількість днів прострочення 2 554), а всього стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 787, 37 грн.

При цьому, суд виходив із наведеного позивачем розрахунку, з вирахуванням періоду з 24.02.2022 року по 26.09.2022 року (а.с.18-21).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 891 грн. 51 коп. ( пропорційно задоволеним позовним вимогам 76, 24 % ).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 23, 76-81, 82, 141, 223, 247, 265, 280-282 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.12.2010 року за період з 27 лютого 2015 року до 23 лютого 2022 року у сумі 4 787, 37 грн., яка складається з наступного:

4 107, 47 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання;

679, 9 грн. - 3 % відсотки річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1 891, 51 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Л.І. Савченко