Справа № 366/2221/22
Провадження № 2/366/103/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року смт Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Гончарук О.П., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

13.12.2022 року позивач звернулася до суду з позовом до Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 , який проживав у с. Мар`янівка Вишгородського району Київської області. На день його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка, позивач спадщину прийняла, подавши 17.02.2022 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (спадкова справа № 41/2022).

24.11.2022 року позивачка звернулась до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок, але отримала відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 побудував зазначений житловий будинок у 1982 році власними силами за власні кошти, але ніяких правовстановлюючих документів на нього не було оформлено. Документами, що підтверджують право власності на цей будинок є виписка старостинського округу № 6 виконавчого комітету Поліської селищної ради (виписка з по господарської книги № 1, особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Єдиним спадкоємцем, який прийняв та претендує на спадкове майно ОСОБА_2 є його дружина - ОСОБА_1 (позивач).

Вважаючи, що має право на спадкове майно, а саме на зазначений вище житловий будинок, у зв`язку з тим, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього, позивачка змушена звертатись до суду.

Рух справи

09.01.2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 08.02.2023 року, яке відкладено на 04.04.2023 року, у зв`язку з неявкою сторін, що беруть участь у справі.

Позиції сторін

У судове засідання позивач не з`явилась. Про час, дату та місце слухання справи повідомлена вчасно, належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, судові витрати у справі залишити за нею.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлені вчасно, належним чином. 02.03.2023 року до суду надійшов лист про те, що позов визнають, просять справу розглядати без участі їх представника.

Керуючись ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини

Суд, дослідивши наявні матеріали, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінка зібраних по справі доказів здійснюється за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 76-88 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено наступне:

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`янівка Поліського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.02.2011 року, актовий запис № 03 /а.с.7/.

На день смерті, ОСОБА_2 належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (погосподарська книга № 1 за 2021-2025 р.р., особовий рахунок № НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою, виданою старостою старостинського округу № 6 виконкомом Поліської селищної ради від 27.10.2022 року № 209 /а.с.9/.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок за зазначеною вище адресою споруджено в 1982 році, господарські будівлі та споруди - у 1978 та 1990 роках /а.с.10-12/.

ОСОБА_1 (позивач) є дружиною ОСОБА_2 (спадкодавця), що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_3 , виданим 08.02.1970 року Мар`янівської сільською радою Поліського району Київської області, /а.с.6/.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України, визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 позивачка прийняла, подавши 17.02.2022 року до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області відповідну заяву № 110, заведена спадкова справа № 41/2022. Інших спадкоємців немає, що підтверджується постановою нотаріуса від 24.11.2022 року /а.с.8/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.

В частині 1 статті 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

24.11.2022 року позивачка звернулась до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належав ОСОБА_2 , але отримала відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 510-02-31 від 24.11.2022 року /а.с.8/.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Таким чином, позивачка не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, який належав її чоловіку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього, тому змушена звертатись за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

Відповідно до положень чинного на той час (на момент спорудження житлового будинку) ЦК УРСР 1963 року, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Таким чином, приналежність ОСОБА_2 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується зазначеною вище довідкою, виданою старостою старостинського округу № 6 виконкомом Поліської селищної ради від 27.10.2022 року № 209 (погосподарська книга № 1 на 2021-2025 р.р., особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

На підставі викладеного, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому, після його смерті, спадкоємці за відсутності правовстановлюючих документів не мають можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно її чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (будинок розміром житлової площі 47,1 кв.м., загальною площею 86,2 кв.м. в плані позначений літерою «А», надвірні будівлі: сарай «Б», вбиральня «В», погріб «Г», гараж «Д», огорожа № 1-7, колодязь № 8).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іванківський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 );

Відповідач:

Поліська селищна рада Вишгородського району Київської області (, юридична адреса: вул. Воздвиженська, 83, смт Красятичі Вишгородського району Київської області, 07053).

Суддя О.П. Гончарук