ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/279/23 Справа № 212/1701/21 Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
УХВАЛА

про відмову у відводі

17 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Тимченко О.О., розглянувши в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про відвід складу суддів у справі № 212/1701/21 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду знаходиться цивільна справа № 212/1701/21 за позовом АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи: головуючий суддя (суддя-доповідач) Кішкіна І.В., судді Агєєв О.В., Корчиста О.І.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2023 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення суду першої інстанції від 16 лютого 2023 року, відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 11 квітня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12 квітня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про відвід колегії складу суду.

Заява про відвід мотивована тим, що колегія суддів Дніпровського апеляційного суду у складі Кішкіної І.В., Агєєва О.В., Корчистої О.І. порушила принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу, визначених у статтях 12, 13 ЦПК України. Зазначає, що представником позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» надано відзив на апеляційну скаргу, до якого в порушення частини 3 статті 367 ЦПК України долучені докази, які фактично приєднані до матеріалів справи. вважає, що дії колегії суддів імовірно мають ознаки корупційної складової та покривання незаконних дій судді Пустовіта О.Г. та незаконних дій представника позивача - Шаблій Ю.В. з метою залишення без задоволення апеляційної скарги представника відповідача, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року справу передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу між суддями Дніпровського апеляційного суду з метою вирішення питання про відвід суддів Кішкіної І.В., Агєєва О.В., Корчистої О.І.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2023 року для розгляду заяви про відвід суддів визначено суддю Тимченко О.О.

За частинами 7, 8 статті 40 ЦПК України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстави для відводу судді встановлені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За частиною 3 статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд виходить з того, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Слід зауважити, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З аналізу заяви про відвід суддів випливає, що фактично доводи заявника ґрунтуються на припущеннях щодо упередженості та необ`єктивності суддів, непідтверджених належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене, доводи ОСОБА_2 в заяві про відвід суддів мають характер припущень та не є правовими підставами для відводу суддів в розумінні статей 36, 37 ЦПК України, а тому заява про відвід суддів задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про відвід складу суддів у справі № 212/1701/21, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.О. Тимченко