Справа №442/2491/23
Провадження №2/442/649/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі за правилами загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення -

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить виселити та зняти з реєстрації відповідачку, яка зареєстрована та/або проживає у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що AT КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 29.03.2007 року уклали кредитний договір №E/V2624. Відповідно до кредитного договору Банк зобов`язався надати відповідачці у кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 75000,00 дол США, строком до 29.03.2012року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачка 06.04.2007року уклали договір іпотеки. Згідно даного договору іпотеки відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно,а саме Житловий будинок загальною площею179,40кв.м., житловою площею 72,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належить відповідачці на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свої зобов`язання за кредитним договором AT КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Зазначає, що договором іпотеки, укладеним між відповідачкою та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки та позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушення умов цивільно-правового договору за статі 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватися на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачка, яка була зареєстрована у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки з порушенням вимог законодавства немає права користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

13 квітня 2023 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 08.05.2023 року.

Ухвалою від 15 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подавала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Суд встановив, що 29 березня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № E/V 2624.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти окремими частинами Траншами кредиту, сукупна величина сальдо по яких не буде перевищувати суму, обговорену п. 1.2 даної угоди.

Відповідно до п.1.2 загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США.

Відповідно до п.1.3, термін повернення кредиту й окремих частин становить не пізніше 29.03.2012 року.

Відповідно до п.1. кредит надається на наступні цілі: споживчі.

Відповідно до п.1.5 кредит надається за рахунок ресурсів банків.

12 червня 2007 року між сторонами укладено Додатковий договір 1/1 до Кредитної угоди № E/V 2624 від 29 березня 2007 року, відповідно до кого кредитний ліміт збільшено до 75000 (сімдесят п`ять тисяч) доларів США.

06.04.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №E/V 2624 від 29.03.2007 року, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Спариняк Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №593.

Предметом цього договору є надання іпоткодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.7 цього договору (далі предмет іпотеки), в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (п.1 договору іпотеки).

Відповідно до п. 7 договору іпотеки, в забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (далі - предмет іпотеки), а саме Житловий будинок, цегляний, в цілому складається з п`яти житлових кімнат, однієї кухні та підвалу, житловою площею 79,2 кв.м., загальною площею 179,4 кв.м. розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення майна: будинок.

Настрок дії договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця (п.10 договору іпотеки,).

Згідно п.п.18.8.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання буд-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь зобов`язань за кредитним договором у випадках (п.п.18.8.2 договору іпотеки):

- порушення позичальником якогонебудь із зобов`язань, передбачених умовами Кредитної угоди;

- порушення Іпотекодавцем якого-небудь із зобов`язань, передбачених цим договором;

- виявлення іпотекодавцем погіршення стану предмету іпотеки та нецільове використання предмету іпотеки, або зменшення вартості предмету іпотеки понад норми нормального фізичного зносу, або фактичної часткової відсутності предмету іпотеки;

- порушення господарським судом справи про відновлення платоспроможності чи визнання банкрутом позичальника, чи про визнання недійсним установчих документів позичальника, чи про скасування державної реєстрації позичальника;

- прийняття власником або компетентним органом рішення про ліквідацію позичальника;

- встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в кредитній угоді або в цьому договорі;

- припинення юридичної особи позичальника;

- смерті іпотекодавця;

- порушення кримінальної справи відносно іпотекодавця.

Відповідно до п.19 договору іпотеки іпотекодавець має право користуватися предметом іпотеки виключно за його цільовим призначенням.

Іпотекодавець зобов`язується не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найм), у лізинг, у спільну діяльність або у позичку, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя (п.20.7 договору іпотеки).

Термін дії договору - до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього (п.30 договору іпотеки).

Як убачається із відповіді №63859 від 09.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру зробленої на запит судді, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно вимог ч.3 ст.109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що ри розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Зі змісту наведених вище норм Закону вбачається, що виселення мешканців із займаного житлового приміщення можливе лише у випадку звернення стягнення на передані в іпотеку такі приміщення.

Жодних доводів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у позовній заяві не наведено як і не подано жодного доказу на підтвердження такого.

Як видно з умов вищезгаданого договору Іпотеки, ОСОБА_1 як власник жилого приміщення, переданого в іпотеку, має право користуватися предметом іпотеки виключно за його цільовим призначенням.

Будь-яких доказів, які б свідчили про використання предмету іпотеки не за цільовим призначенням суду не надано.

Жодних доказів про реєстрацію будь-яких інших осіб у предметі іпотеки суду не надано.

Одночасно, ОСОБА_1 , як власник предмету іпотеки має право бути зареєстрованою та користуватись таким.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для виселення відповідачки з предмету іпотеки (житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про виселення - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.07.2023.

Суддя О.В. Крамар