Справа №336/1576/23
Провадження №2/336/1180/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової О.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Представник позивача адвокат Тимощук М.В. звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «СК «КРЕДО», в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі спричиненої шкоди - 23 231,98; суму 3% річних в розмірі 402,90; інфляційні нарахування в розмірі 1 818,95 грн., судові витрати в розмірі сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що 21 серпня 2020 р. близько 19 год. 46 хв. за адресою: Броварський район, Київської області, на автодорозі «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» (розворот в сторону с.Велика Димерка), розташовану в проміжку від 40 км. + 00м. до 41 км. + 00м.с. сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 та автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 . Відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №277940 від 21.08.2020. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області справа № 361/6062/20 від 22.09.2020. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 17.11.2020 (у справі №361/6062/20), вище вказану постанову Броварського міськрайонного суду Київської області (справа № 361/6062/20) було скасовано та матеріали було направлено на до оформлення, а саме: зобов`язано працівників патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , дії якого не відповідали вимог п.1.10 ПДР України. 26 березня 2021 працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії ДПР18 №276774 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 06 серпня 2021 постановою Броварського міськрайонного суду провадження у справі №361/6062/20 відносно ОСОБА_1 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 06.12.2021 року постановою Київського Апеляційного суду справа № 361/6062/20 постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2021 року залишено без змін та матеріали про адміністративне правопорушення були повернуті до Броварського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення від 26.03.2021 року відносно ОСОБА_2 . Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2022 у справі №361/809/22 (провадження №3/361/1582/22), водія транспортного засобу KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_3 (забезпеченого ТДВ СК «Кредо» за полісом №АО/2106739) ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за наслідками вищезазначеного ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ СК «Кредо» відповідно до договору страхування №АО/2106739. ОСОБА_1 з метою отримання страхового відшкодування повідомив страховика про настання страхового випадку, склавши та надавши відповідну заяву про страхове відшкодування від 22 вересня 2020 та підтверджуючі документи до такої заяви. 20 листопада 2020 р. відповідачем було надано відповідь на адресу ОСОБА_1 , згідно якої вбачається, що відповідачем було проведено розслідування обставин та причин страхової події дорожньої транспортної пригоди, що сталась 21.08.2020 на автодорозі М-01 Київ-Чернігів-Яриловичи за участі транспортних засобів КІА CERATO, д.н.з. НОМЕР_2 , що забезпечений полісом №АО/2106739 ТДВ СК «КРЕДО» та ТЗ MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 . Позивач на адресу відповідача надіслав лист претензію про виплату страхового відшкодування, на що у відповідь отримав лист ТОВ СК КРЕДО № 2578 від 01.09.2022 в якому зазначено, що на даний час відсутнє підтвердження настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля КІА CERATO, д.н.з. НОМЕР_2 , що забезпечений полісом №АО/2106739 ТДВ СК «КРЕДО». 12 вересня 2022 та 28 грудня 2021 на електронну адресу відповідача було спрямовано заяву адвоката про здійснення страхового відшкодування на адресу ОСОБА_1 на підставі судового рішення Броварського міського суду Київської області у справі №361/809/22. Відповідач, листом №244 від 4 січня 2022, на адвокатський запит від 28.12.2021 підтвердив наявність заяви позивача від 24.09.2020 та надав копію звіту №1954425/08/20 про оцінку колісного транспортного засобу згідно якого суми до виплати позивачу складає 23 231 (двадцять три тисячі двісті тридцять одна) грн. 98 коп. 14 жовтня 2022 відповідач надіслав лист №2910 на адресу представника позивача яким підтвердив отримання заяви позивача про виплату страхового відшкодування та відмовив у задоволенні виплати суми страхового відшкодування, оскільки не настала цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА CERATO, д.н.з. НОМЕР_2 , що забезпечений полісом №АО/2106739 ТДВ СК «КРЕДО», посилаючись на рішення суду №361/6062/20. Однак вищевказане рішення суду є спростованим Постановою апеляційної інстанції та підтверджено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/809/22 (провадження №3/361/1582/22), згідно якого ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з тим, що відповідач вчасно не здійснив страхову виплату, заборгованість останнього перед позивачем складає: спричинена шкода - 23 231,98; суму 3% річних в розмірі 402,90; інфляційні нарахування в розмірі 1 818,95 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1073,60 грн. витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Ухвалою суду від 28.02.2023 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін. Клопотання представника про витребування доказів задоволено та витребувані докази надійшли до суду 20.03.2023.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись поштою за місцем знаходження останнього. Вказані документи отримані. Згідно з ст.128 та ст.272 ЦПК України, учасники справи є повідомленими про розгляд справи належним чином.

20.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на те, що порядок здійснення страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Станом на дату розгляду страхової справи рішення суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності водія транспортного засобу KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_2 не було. Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону №1961-IV страховик не відшкодовує: шкоду заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону№1961-IV. За змістом п. 36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст..35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до абз. 4 п. 36.2. ст.36 Закону №1961-IV якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Норми закону не зупиняють строки страхової справи, при розгляді дорожньо-транспортної пригоди у адміністративний справі. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, розгляд страхової справи становить 1 рік з дати ДТП, внаслідок якої заподіяна шкода майну потерплої особи. Страховим актом №54-16093803, у зв`язку відсутністю підтвердження настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобілю KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ДТП, яке трапилось 21.08.2020, позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Строк розгляду страхової справи починається з дати ДТП - 21.08.2020 і триває протягом року до 20.08.2021. Також у відзиву зазначено, що посилання представника позивача на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2022 по справі №36/809/22, якою водія автомобілю KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є недоречним, оскільки вказане рішення винесене вже після строків передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону. Стосовно судових витрат зазначено, що позивачем, при подачі позовної заяви не було надано платіжного доручення, яке б підтверджувало понесені ним витрати на правничу допомогу, а тому підстав для задоволення в цій частині позову також немає. Враховуючи вище викладене, представник відповідача просив суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

21.03.2023 на адресу суду від представника ТДВ «Кредо» надійшло заперечення відповідно до якого просив від мовити у задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав зазначених у відзиві.

21.03.2023 на адресу суду від представника позивача надійшов відповідь на відзив, відповідно до якого просив задовольнити позовну заяву з підстав зазначених у ньому.

23.03.2023 від представник позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просить суд позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та у запереченні просив суд розгляд справи проводити без їх участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що 21 серпня 2020 близько 19 год. 46 хв. за адресою: Броварський район, Київської області, на автодорозі «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» (розворот в сторону с.Велика Димерка), розташовану в проміжку від 40 км. + 00м. до 41 км. + 00м.с. сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 та автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 .

Відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №277940 від 21.08.2020.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області справа № 361/6062/20 від 22.09.2020. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.16-17).

Постановою Київського апеляційного суду від 17.11.2020 (у справі №361/6062/20), вище вказану постанову Броварського міськрайонного суду Київської області було скасовано та матеріали було направлено на до оформлення та зобов`язано працівників патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , дії якого не відповідали вимог п.1.10 ПДР України (а.с.18-22).

26 березня 2021 працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії ДПР18 №276774 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

06 серпня 2021 постановою Броварського міськрайонного суду провадження у справі №361/6062/20 відносно ОСОБА_1 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.23-26).

06.12.2021 постановою Київського Апеляційного суду справа № 361/6062/20 постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2021 року залишено без змін та матеріали про адміністративне правопорушення були повернуті до Броварського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення від 26.03.2021 року відносно ОСОБА_2 (а.с. 28-31).

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2022 у справі №361/809/22 (провадження №3/361/1582/22), водія транспортного засобу KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_3 (забезпеченого ТДВ СК «Кредо» за полісом №АО/2106739) ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за наслідками вищезазначеного ДТП (а.с.32-33).

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не потребує доведенню.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Кредо» відповідно до договору страхування №АО/2106739 (а.с.34).

ОСОБА_1 з метою отримання страхового відшкодування повідомив страховика про настання страхового випадку, склавши та надавши відповідну заяву про страхове відшкодування від 22 вересня 2020 та підтверджуючі документи до такої заяви (а.с.34).

20 листопада 2020 відповідачем було надано відповідь на адресу ОСОБА_1 , згідно якої вбачається, що відповідачем було проведено розслідування обставин та причин страхової події дорожньої транспортної пригоди, що сталась 21.08.2020 на автодорозі М-01 Київ-Чернігів-Яриловичи за участі транспортних засобів КІА CERATO, д.н.з. НОМЕР_2 , що забезпечений полісом №АО/2106739 ТДВ СК «КРЕДО» та ТЗ MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.41).

Позивач на адресу відповідача надіслав лист претензію про виплату страхового відшкодування, на що у відповідь отримав лист ТОВ СК «КРЕДО» № 2578 від 01.09.2022 в якому зазначено, що на даний час відсутнє підтвердження настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля КІА CERATO, д.н.з. НОМЕР_2 , що забезпечений полісом №АО/2106739 ТДВ СК «КРЕДО» (а.с.37-38).

12 вересня 2022 та 28 грудня 2021 на електронну адресу відповідача було спрямовано заяву адвоката про здійснення страхового відшкодування на адресу ОСОБА_1 на підставі судового рішення Броварського міського суду Київської області у справі №361/809/22.

Листом №244 від 4 січня 2022, на адвокатський запит від 28.12.2021, відповідач підтвердив наявність заяви позивача від 24.09.2020 та надав копію звіту №1954425/08/20 про оцінку колісного транспортного засобу згідно якого суми до виплати позивачу складає 23 231 (двадцять три тисячі двісті тридцять одна) грн. 98 коп.(а.с.46-47).

14 жовтня 2022 відповідач надіслав лист №2910 на адресу представника позивача яким підтвердив отримання заяви позивача про виплату страхового відшкодування та відмовив у задоволенні виплати суми страхового відшкодування, оскільки не настала цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА CERATO, д.н.з. НОМЕР_2 , що забезпечений полісом №АО/2106739 ТДВ СК «КРЕДО», посилаючись на рішення суду №361/6062/20 (а.с.69-70).

Зазначене повністю спростовується постановою апеляційної інстанції та підтверджено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/809/22 (провадження №3/361/1582/22), згідно якого ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір страхового відшкодування в сумі 23 231 грн. 98 коп. сторонами не оспорюється.

Так, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), що спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України урегульовані нормами Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст.5 Закону №1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону №1961-IV).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону №1961-IV).

Статтею 32 цього Закону унормовано випадки, коли шкода не відшкодовується. Після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (ст.34 Закону №1961-IV).

Відповідно до п.п.35.1., 35.2 ст.35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються відповідні (за переліком) документи.

Пунктами 36.1-36.2 ст.36 Закону №1961-IV визначено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961 IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку.

Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

За приписами п.36.4. статті 36 Закону №1961-IV виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5. ст. 36 Закону № 1961-IV).

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 2 ч.1 ст.988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Право на нарахування страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом підтверджено у Постанові Верховного суду від 11 грудня 2019 р. (справа №761/6406/16-ц, провадження № 61-34162св18).

Враховуючи той факт, що відповідачем не оскаржується та не спростований визначений розмір спричиненої шкоди, стягненню підлягають:

1)суми спричиненої шкоди в розмірі - 23 231 (двадцять три тисячі двісті тридцять одна) грн. 98 коп.;

2)3% річних (за період з 24.06.2022 по 20.01.2023, що складає 211 календарних днів) в розмірі - 402 (чотириста дві) грн. 90 коп. (23 231,98/100*3/365*211);

3)інфляційні нарахування в розмірі - 1 818,95 грн.:

(сукупний індекс інфляції за період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 склав 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% = 107,830%

[Інфляційні нарахування] = 23 231,98 грн. (сума боргу) ? 107,830% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 23 231,98 грн. (сума боргу) = 1 818,95 грн.).

Суд частково погоджується з наданими розрахунками позивача, оскільки остаточна сума з вище зазначених розрахунків складає 25 453,83 грн., а не 25 452,85 грн., як зазначено у позові.

Враховуючи той факт, що позивач просить стягнути суму спричиненої шкоди в розмірі 25 452, 85 грн., то суд приходить до висновку про задоволення вказаної суми.

З матеріалів справи вбачається, а відповідачем не заперечується факт обізнаності про страховий випадок (дорожньо-транспортну пригоду), яка сталась 21.08.2020 за участі транспортного засобу КІА CERATO, державний номерний знак НОМЕР_2 (забезпеченого ТДВ СК «Кредо» за полісом №АО/2106739) та автомобіля MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

З заявою про виплату страхового відшкодування позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «ТАС» 22.09.2020. Даний факт сторонами не оскаржується.

Листом від 20.11.2020 ТДВ «СК «Кредо» відмовлено у виплаті страхового відшкодування, на підставі пп.32.1 ст.32, ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у зв`язку з відсутністю настанням цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобіля КІА CERATO, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки постановою Броварського районного суду Київської області від 22.09.2020 у справі №361/6062/20, за наслідками зазначеного ДТП, винним у спричиненні ДТП визнано водія автомобіля MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Матеріалами справи підтверджений факт того, що відповідач своєчасно був обізнаний про те, що транспортним засобам завдано пошкоджень, а їх власникам матеріальної шкоди, а саме дана обставина підтверджується: копією заяви позивача та доданими до неї документами та документами складеними відповідачем за наслідками отримання такої заяви; звітом №1954425/08/20 від 24.09.2020; актом огляду транспортного засобу №1954425 від 08.09.2020; актом додаткового огляд транспортного засобу від 22.09.2020; ремонтною калькуляцією №1954425 від 24.09.2020; направленими листами відповідачем позивачу та його представнику.

З огляду на зазначене відмова страховика у здійсненні виплати з підстав недотримання строку звернення є такою, що порушує захищене статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту.

Наявність засобу юридичного захисту в розумінні ст. 13 поряд із закріпленням обґрунтованості вимог повинно забезпечувати можливість відшкодування шкоди. Розгляду підлягають усі процедури: як судові, так і позасудові. Формальні засоби юридичного захисту, що перешкоджають розгляду скарги за суттю, у тому числі судові перегляди, можуть не задовольняти вимоги ст. 13. Характер засобу юридичного захисту, необхідного для дотримання ст. 13, залежить від природи можливого порушення. В більшості випадків буває достатньо відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Тобто тривалість розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та встановлення його вини у вчинені ДТП, яка мала місце 21.08.2020 року не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на вирішення по суті питання про відшкодування завданої майнової шкоди у наслідок ДТП.

Враховуючи все зазначене вище та встановлені фактичні обставини при розгляді справи, вивчивши письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає доведеним той факт, що позивач не порушив строки подачі заяви відповідачу щодо страхових виплат, оскільки звернувся у встановлені Законом № 1961-IV строки, а тому критично ставиться щодо посилань відповідача ТДВ СК «Кредо» стосовно того, що постанова Броварського міськрайонного суду Київської області віл 23.06.2022, якою водія автомобілю КІА CERATO, державний номерний знак НОМЕР_2 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є недоречним, оскільки вказане рішення винесене судом вже після строків передбачених п.37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідачем у відзиві заперечувалося стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати в розмірі зазначеному у позові є не співмірним ні зі складністю справи, ні часу, витраченого на виконання робіт, ні обсягу наданих послуг.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

До того ж, відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною (Постанова Верховного Суду у справі №648/1102/19 від 12.02.2020р).

Додатковою постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №300/3178/20 (адміністративне провадження № К/9901/19007/21) зазначається, що з огляду на те, що відповідач не обґрунтував необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач (заявник) навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій) у сумі 10 тис. грн. є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для учасників.

Факт надання правової допомоги підтверджується: Договором б/н про надання правової (правничої) допомоги від 03.06.2021, Ордером від 16 січня 2023 про надання правової (правничої) допомоги; Рахунком на оплату №03/02, відповідно до якого адвокатом Тимощуком М.В. буди надані наступні послуги: 1. Стягнення суми збитків (складання заяви, претензії) із ТОВ СК «Кредо» (на суму 2 000,00грн.); 2. Складання та подання до суду позовної заяви до ТОВ СК «Кредо» (на суму 3 000,00 грн.). Знижка 50%. Загальна сума до сплати 2 500,00 грн.; копією квитанції від 06 лютого 2023 відповідно до якої позивач ОСОБА_1 сплатив за надані послуги адвокату Тимощуку М.В. суму у розмірі 2 500,00 грн.

Отже, представником позивача надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу під час розгляду справи.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Відповідачем не доведено не співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та їх розміру.

На підставі викладеного, керуючись принципами розумності, обґрунтованості та співмірності стягнення витрат на правничу допомогу, не доведення відповідачем належними і допустимими доказами не співмірності та/або необґрунтованості таких витрат, суд дійшов до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 2 500,00 гривень.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073,60 гривні.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 23 231 (двадцять три тисячі двісті тридцять одна) грн. 98 коп.; суму 3% річних в розмірі 402 (чотириста дві) грн. 90 коп.; інфляційні нарахування в розмірі 1 818 (одна тисяча вісімсот вісімнадцять ) грн. 95 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з: витрат на професійну правову (правничу) допомогу в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень та судовий збір - 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.04.2023.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», місцезнаходження: пр. Моторобудівників, буд.34, м. Запоріжжя, 69068, .

Суддя: Н.С. Звєздова