РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

Спадщина була прийнята ним у встановлений законом строк.

Крім нього таким, що прийняв спадщину є ОСОБА_2 , який є пасинком спадкодавця та проживав з ним однією сім`єю.

Він звернувся до виконавчого комітету Ніжинської міської ради за довідкою про коло зареєстрованих на день смерті спадкодавця. До довідки окрім фактично проживаючих осіб було внесено ОСОБА_4 , 1942 року народження.

Зазначену довідку він подав приватному нотаріусу.

Приватним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_4 зазначений як ймовірний спадкоємець ОСОБА_3 .

Фактично за адресою проживання ОСОБА_3 ОСОБА_4 ніколи не проживав. Крім того, ОСОБА_4 помер задовго до смерті ОСОБА_3 .

Отримати відомості про смерть ОСОБА_4 у нього можливості немає, родичів останнього він не знає.

ОСОБА_3 був власником нежитлового приміщення літера 1А за адресою: АДРЕСА_1 .

21 лютого 2022 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Варавою Н.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо нього, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом було встановлено, що 05 серпня 1993 року Четвертою луганською державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 . У реєстрі зазначені лише прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка уклала заповіт. Тобто, відсутні будь-які інші дані, які б дозволяли ідентифікувати особу заповідача.

Примірник заповіту переданий до Луганського обласного державного нотаріального архіву, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території. На підконтрольну територію України документи з Луганського обласного державного нотаріального архіву не передавались. Оскільки приватний нотаріус не має можливості отримати інформацію з приводу зазначеного заповіту, він не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Зазначає, що ОСОБА_3 ніколи за життя не відвідував Луганську область, тому факт укладення ним заповіту у Четвертій луганській державній нотаріальній конторі у 1993 році нічим не підтверджується.

Крім того, ОСОБА_3 ніколи не згадував про існування заповіту чи про необхідність його укладення.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на нежитлове приміщення (літера 1А) за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, з позовної заяви вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 6).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву відповідача (а.с. 39), з якого вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги визнає та просить задовольнити позов. Зазначено, що він не претендує на зміну черговості у спадкуванні після померлого ОСОБА_3 . Крім нього та позивача із спадкодавцем ніхто не проживав, спільного господарства не вів, відповідно спадщину не приймав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с. 12).

Позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідач є пасинком ОСОБА_3 та проживав з ним однією сім`єю, а тому є спадкоємцем четвертої черги.

12 жовтня 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Варави Н.П. з заявою про прийняття спадщини за законом, яка в подальшому завела спадкову справу № 206/2020.

21 лютого 2022 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Варавою Н.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо позивача, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З цієї постанови вбачається, що на час відкриття спадщини разом з померлим ОСОБА_3 був зареєстрований його син ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , родинні відносини яких із спадкодавцем не встановлені. У шестимісячний строк від ОСОБА_1 поступила заява про прийняття спадщини, від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заяви не надходили.

При здійсненні перевірки наявності складеного за життя ОСОБА_3 заповіту за даними Спадкового реєстру встановлено, що 05 серпня 1993 року Четвертою луганською державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 . Дані, що дозволяють здійснити ідентифікацію особи в Спадковому реєстрі відсутні. Примірник заповіту переданий на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву.

З листа в.о. завідувача Луганського обласного державного нотаріального архіву від 31 січня 2021 року вбачається, що документи архіву до Луганського обласного державного нотаріального архіву на території України не передавались. Таким чином, відсутня можливість надати інформацію по зазначеному заповіту.

Неможливість ідентифікувати (встановити дату народження) заповідача ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим 05 серпня 1993 року Четвертою луганською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-3979 та з`ясувати його зміст, не дозволяє видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач зазначає про те, що фактично за адресою проживання ОСОБА_3 . ОСОБА_4 ніколи не проживав. Крім того, ОСОБА_4 помер задовго до смерті ОСОБА_3 . Отримати відомості про смерть ОСОБА_4 у позивача можливості немає, родичів останнього він не знає.

З позову вбачається, що ОСОБА_3 ніколи за життя не відвідував Луганську область, тому факт укладення ним заповіту у Четвертій луганській державній нотаріальній конторі у 1993 році нічим не підтверджується. Крім того, ОСОБА_3 ніколи не згадував про існування заповіту чи про необхідність його укладення.

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 та пасинок ОСОБА_2 , який проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

З відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 вбачається, що він не претендує на зміну черговості у спадкуванні після померлого ОСОБА_3 , заявлені вимоги визнає та просить задовольнити позов.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину - нежитлове приміщення (літера 1А) за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1000 гривень.

Керуючись статтями 392, 1216, 1261, 1264 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) право власності на нежитлове приміщення (літера 1А) за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 1000 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06 липня 2023 року.

Суддя: