490/5887/23
н/п 2/490/2236/2023
У Х В А Л А

04 липня 2023 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Чулуп О.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» припинити з 03.06.2021 року нарахування оплати за послугу теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, метою цивільного судочинства є захист порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав особи, що є предметом спору у цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст.15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права.

Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК), неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності (ст.ст. 424, 432 ЦК), як запобіжний захід для забезпечення позову (ст.152 ЦПК) тощо.

Відносини з приводу постачання тепла регуюється Закону України "про житлово комунальні послуги", Постановою КМУ №630 від 21.07.2005р.

Обгрунтовуючи фактичні обставини по справі заявник ОСОБА_1 вказує, що відповідач надсилає йому претензії про сплату наданих відповідачем послуг, які позивач не отримує та не бажає отримувати.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається вст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, дії відповідача з нарахування оплати за послугу централізованого постачання теплу є лише фіксацією розміру величини вартості тих послуг які надає теплопостачальна організація (відповідач). Тому оскарження лише факту здійснення розрахунку вартості наданих послуг а також

складання такої претензії та надсилання її особі, яку теплопостачальна організація вважає споживачем, не встановлює для такої особи будь-яких обов`язків і є різновидом претензії-вимоги, і таке оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначена претензія може бути визнана як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності такого нарахування величини вартості послуг та такої перетензії.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 522/12901/17-ц зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018р. у справі № 800/559/17, від 03.04.2018р. у справі № 9901/152/18 та від 30.05.2018р. у справі № 9901/497/18.

Відповідно до п.1ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що заявлена позивачем ОСОБА_1 вимога як зобов`язання припинити нараховувати заявнику плату за послуги з теплопостачання до належної заявнику квартири, - не підлягає судовому розгляду, та слід відмовити у відкритті провадження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Повернути позивачу судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. сплачений 28 червня 2023 року за квитанцією № ПН 150 до ПАТ "МТБ БАНК".

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя