Провадження № 2/686/1275/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/27064/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про матеріальну компенсацію вартості спільно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за нею право власності на частку цієї квартири та стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартості частки спірної квартири. Після повного відшкодування ОСОБА_2 вартості частки квартири, право власності ОСОБА_1 на частки спірної квартири, припинити. З метою визначення ринкової вартості частки квартири призначити по справі будівельно-технічну експертизу.

Позов мотивує тим, що з 20.10.2012 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 17.11.2020 року. За цей час сторонами було набуто у спільну сумісну власність майно, яке вони не можуть поділити в добровільному порядку, оскільки відповідач чинить їй перешкоди для проживання у спірній квартирі, змінив замки, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду.

24.11.2021 року суддею Хмельницького міськрайонного суду Бондарчуком В.В. по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

10.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, позовні вимоги не визнає, вказує що не заперечує щодо права позивача на частку спірної квартири, однак не чинить їй перешкод у користуванні квартирою та не змінював замки вхідних дверей. На пропозицію позивача 05.05.2021 року прибув до приватного нотаріуса Шевцової І.А. для добровільного поділу квартири, однак ОСОБА_1 не з`явилась, про що було складено відповідний акт, в подальшому пропозицій від позивача не надходило, а сторони погодили, що залишать квартиру дітям. Просить відмовити у задоволенні позову.

За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 20.12.2021 року по справі витребовувались докази.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 25.01.2022 року по справі призначена будівельно-технічна експертиза з метою визначення ринкової вартості частини квартири АДРЕСА_1 /ЗБ, провадження по справі зупинено.

01.07.2022 року від експерта надійшло повідомлення про неможливість надання висновку у зв`язку із незабезпеченням безперешкодного доступу до об`єкта дослідження.

У зв`язку із увільненням від роботи судді Бондарчука В.В., протоколом повторного авто розподілу справу передано судді Продану Б.Г.

10.08.2022 року провадження по справі поновлено.

За клопотанням позивача до матеріалів справи долучено висновок експерта №24/22 від 02.09.2022 року, виготовлений на замовлення ОСОБА_1 , яким вирішувались питання чи технічно можливий поділ приміщень квартири у рівних частках між сторонами та яка ринкова вартість квартири станом на час проведення дослідження за наданою технічною документацією.

03.10.2022 року представником позивача заявлено клопотання про допит свідків: приватного нотаріуса ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , яке судом задоволено.

15.03.2023 року позивачем уточнено позовні вимоги щодо суми стягнення частки квартири, яка становить 659 367,00 грн.

В судове засідання представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити з наведених підстав.

В судове засідання відповідач не з`явився, у поданому відзиві проти позову заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.10.2012 року перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 17.11.2020 року.

За час перебування у шлюбі, сторонами було набуто у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку 10.06.2014 року зареєстровано за ОСОБА_2 . Вказане майно вони не можуть поділити в добровільному порядку, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Так, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з приписами ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У пункті 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Таким чином, суд вважає за можливе визнати квартиру АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на частку вказаної квартири.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Оскільки спірна квартира є неподільним майном, то її поділ в натурі є технічно неможливим, що підтверджується також і висновком експерта №24/22 від 02.09.2022 року, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. »

Згідно висновку експерта №24/22 від 02.09.2022 року, ринкова вартість квартири станом на час проведення дослідження за наданою технічною документацією становить 1 318 734 грн.

У відповідності до ч. 1-3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У відповідності до ч. 1-2 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У зв`язку із тим що спільне користування сторонами спірної квартири є не можливим, відповідач перешкоджає позивачу проживати у квартирі, що підтверджується відповіддю ГУНП в Хмельницькій області про проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_2 щодо недопущення протиправних дії щодо ОСОБА_1 , показаннями свідка ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила ті обставини, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні квартирою. Також письмовими показаннями нотаріуса ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 05.05.2021 року не з`явився на 14.00 год. для укладення договору поділу квартири, а звернувся значно пізніше та його поведінка не свідчила про намір посвідчувати договір.

За таких обставин суд критично оцінює твердження відповідача у наданому ним відзиві про те, що він не чинить перешкод ОСОБА_1 у користуванні спірною квартирою, оскільки вони спростовані вищезазначеними доказами. А надана відповідачем копія Акту про те, що ОСОБА_1 не з`явилась на посвідчення договору, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки підписана ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (заінтересованими особами), а нотаріус Шевцова І.А. відмовилась від підпису.

А, відповідно до ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин по справі, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості частки квартири АДРЕСА_1 /ЗБ та становить 659 367,00 грн. Та після повного відшкодування ОСОБА_2 вартості частки квартири, право власності ОСОБА_1 на частку спірної квартири, припинити.

На підставі викладеного, позов є підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2 724 грн. судового збору та 5 663,10 грн. витрат за оплату послуг експерта, оскільки вони підтверджені належними та допустими доказами.

Керуючись ст. ст. 78, 81, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 70,71 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 /ЗБ, об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 /ЗБ.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , вартості частки квартири, що становить 659 367,00 грн.

Після повного відшкодування ОСОБА_2 ОСОБА_1 , вартості частки квартири АДРЕСА_1 , право власності ОСОБА_1 на частки вказаної квартири, - припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 724 грн. судового збору та 5 663,10 грн. витрат за оплату послуг експерта.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 20.04.2023 року.

Суддя