РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/9808/22

Провадження №: 2/755/1301/23

"17" квітня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі - Назаровій І.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги Світлани Вікторівни про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в інтересах яких діє - адвокат - Гончарук Ю.О., звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_3 .

Позов обґрунтований тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 (позивач 1) і бабусею ОСОБА_1 (позивач 2). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживав з померлою однією сім`єю, а тому фактично прийняв спадщину, але у 2021 році вирішив юридично оформити право на спадкування, тому звернувся до Десятої Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері за законом. У нотаріальній конторі ОСОБА_2 дізнався про те, що за життя померла ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого вона заповіла 1/2 частину спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 своєму онуку ОСОБА_1 . В той же час, сам заповіт позивачі не отримали. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульга С.В. постановою від 22 жовтня 2021 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З тих же підстав - відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, державний нотаріус Десятої Київської нотаріальної контори Шульга С.В. постановою від 12 липня 2022 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04 жовтня 2022 року визначено суддю для розгляду справи та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

07 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги Світлани Вікторівни про визнання права власності на спадкове майно за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 15 год. 45 хв. 17 листопада 2022 року.

17 листопада 2023 року представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Гончарук Юлія Олександрівна подала до суду клопотання про витребування доказів.

17 листопада 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва клопотання представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвоката Гончарук Юлії Олександрівни про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Десятої державної нотаріальної контори (вул.Бажова, 13/9, м.Київ, 02000) завірену належним чином копію спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

28 грудня 2022 року представник відповідача Київської міської ради - Наєв Д.С. направив до суду відзив на позовну заяву. Просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради.

01 лютого 2023 року заступник завідувача Десятої Київської державної нотаріальної контори - Гаєвська О.О. на адресу Дніпровського районного суду міста Києва направила копію спадкової справи № 443/2012 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

01 лютого 2023 року представник відповідача Київської міської ради - Наєв Д.С. направив до суду відзив на позовну заяву. Просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради.

31 березня 2023 року представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвокат Гончарук Ю.О. подала до суду клопотання про залишення позовних вимог ОСОБА_2 без розгляду. Зокрема, просила суд позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - залишити без розгляду. Окрім того, просила розгляд справи проводити у її відсутність та проти закриття підготовчого судового засідання не заперечувала.

31 березня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Гончарук Ю.Г. про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 . Залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 , які пред`явлено до відповідача - Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна, а саме: - визнання за ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

17 квітня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із заповітом від 31 січня 2008 року, посвідченим державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Васильченко Л.О., зареєстрованим в реєстрі за № 5-115, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належну їй частини квартири по АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_1 .

Заповіт на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований.

З інформаційної довідки від 04 лютого 2020 року, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що 1/2 частина квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним виробничим об`єднанням «Радикал» 01.12.1993 року та зареєстрованого в Бюро 17.12.1993 року за реєстровим № 4076.

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги С.В. від 12 липня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємцем не надано свідоцтва про право власності на житло, яке б підтверджувало право власності спадкодавця на 1/2 частину даної квартири.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з підпунктами 4.14, 4.15, 4.18 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З матеріалів спадкової справи № 443/2012, виданої на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 у строк встановлений статтею 1270 ЦК України, звернувся до державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї бабусі - ОСОБА_3 . У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом йому було відмовлено, оскільки ним не надано правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на належну їй 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним виробничим об`єднанням «Радикал» 01.12.1993 року та зареєстрованого в Бюро 17.12.1993 року за реєстровим № 4076.

Також з матеріалів спадкової справи встановлено, що Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація у своїй відповіді від 13 березня 2020 року № 103/2024/43/2 відмовила у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло, посилаючись на пункт 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, згідно із яким у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. Оскільки ОСОБА_3 , яка була власником 1/2 частки вищезазначеної квартири померла, орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації немає правових підстав для оформлення та видачі дубліката свідоцтва про право власності на зазначену квартиру.

За нормою частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно, тобто заміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язком, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац 3 частини другої статті 331 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право на нерухоме майно, які підлягають державні реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положеннями пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих доказів встановлено, що спадкодавець за життя залишив заповіт, яким розпорядився належним йому майном на випадок смерті на користь свого онука - ОСОБА_1 , якому заповідала частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за заповітом, у визначений законом строк звернувся за прийняттям спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири через відсутність правовстановлюючих документів, то позивач позбавлений можливості набуття права власності на вказану частину спадкового майна у позасудовому порядку. Право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину спірного майна підтверджується матеріалами справи. Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 182, 331, 328, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1261-1265, 1296, 1297 ЦК України, статею 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», статтями 12, 13, 81, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги Світлани Вікторівни про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Суддя І.В.Коваленко