Справа № 539/1611/23
Провадження № 2/539/479/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

25 квітня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Універсал банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Від представника позивача 06.06.2023 року до суду надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору та повернення сплаченого судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спірні відносини між сторонами врегульовано.

В судове засідання представник позивача повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтвердила, що нею дійсно сплачено всю заборгованість банку 05.06.2023 року.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Як встановлено в судовому засідані, відповідачем ОСОБА_1 сплачено всю заборгованість позивачу після відкриття провадження у справі - 15 травня 2023 року, а саме - 05.06.2023 року, тобто предмет спору існував на час пред`явлення позову.

При цьому, якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, які, відповідно, тягнуть різні процесуальні наслідки, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди, не підтримання своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тощо.

З прохальної частини заяви представника Акціонерного товариства «Універсал банк» - адвоката Піхотенко А.С. вбачається, що позивач просить саме: «закрити провадження у справі».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд розцінює заяву представника позивача, як заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, тому суд вважає за потрібне закрити провадження у справі.

Більше того, суд зауважує, що закриття провадження у справі саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України після відкриття провадження у справі, призведе до негативних фінансових наслідків для судової системи, оскільки наслідком закриття провадження у справі саме у такий спосіб, враховуючи п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», є повернення сплаченого позивачем судового збору у повному обсязі з державного бюджету, що на думку суду є недопустимим після здійснення судом ряду процесуальних дій.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи те, що провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом, тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про повернення судового збору з державного бюджету.

Більше того, ЦПК України передбачає порядок розподілу судових витрат залежно від причин відмови позивача від позовних вимог.

Керуючись ст. 142, ст. 255, ст. 256 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Відмовити у поверненні сплаченого судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Я.В.Просіна