н/п 2/490/1450/2023 Справа № 490/1535/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа - Миколаївська Універсальна Товарно-Сировинна Біржа, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу № 1421, укладений 12.03.2001 року на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі між покупцем ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та продавцем ОСОБА_2 - дійсним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 року головуючим по справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою від 20.03.2023 року, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, витребувано у КП «Миколаївське МБТІ» копію Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 грудня 1995 року (реєстровий №3155 та зареєстрованого в МБТІ 04.12.1995 р. під реєстровим №17006), а саме: квартири АДРЕСА_1 .

12.06.2023 року на адресу суду від КП «Миколаївське МБТІ» надійшла, витребувана ухвалою суду 20.03.2023 року, копія договору купівлі-продажу № 3155 від 01.12.1995 року.

24.05.2023 року в судовому засіданні ухвалено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 10.07.2023 року.

Представник позивача - адвокат Білецький О.П. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та треті особи до судового засідання не з`явилися, про час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об 'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 12.03.2001року між ОСОБА_2 , як продавцем та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 1990 р.н., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як покупцями, на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі укладений договір № 1421 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та зареєстрованого у Миколаївському МБТІ 16.03.2001 року за реєстр. №17006.

Квартира належала продавцю ОСОБА_2 на підставі Договору№3155 купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1995 року , укладеного на Південній товарній біржі.

За домовленістю сторін, згідно договору № 1421 від 12.03.2001 року, ОСОБА_2 продала квартиру ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 1990 р.н., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за 1700,00 гривень.

Тобто, усі умови договору купівлі-продажу сторонами виконано повністю.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у березні 2001 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

При цьому, чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати непосвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 1990 р.н., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу № 1421, укладений 12.03.2001 року на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі, дійсним.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,12,258,259,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.209,220,650,657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа - Миколаївська Універсальна Товарно-Сировинна Біржа, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 1421 від 12.03.2001 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 як покупцями, та ОСОБА_2 , як продавцем, посвідчений Миколаївською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею, та зареєстрований 16.03.2001 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за р. № 17006.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 10 липня 2023 року

Суддя Н.П. Черенкова