КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/775/23
Провадження №2-с/133/17/23
У Х В А Л А

17.04.23

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2023 у справі №133/775/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 14881,78 коп. та судових витрат.

Крім того, просив стягнути з ТОВ «Вінницягаз Збут» на його користь понесені судові витрати в сумі 5134,20 грн.

Вказана заява мотивована тим, що наразі йому не належить квартира, за адресою якої присутня заборгованість, оскільки її передано у власність ТОВ "ФК"Укрфінанс Груп" в рахунок погашення боргу, що підверджується актом ВП №57866361.

Дослідивши вказану вище заяву, суддя прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення про скасування судового наказу, з огляду на таке.

27.03.2023 Козятинським міськрайонним суду Вінницької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання природного газу в сумі 14881,78 коп. та судового збору в сумі 268,40 грн., який ним отримано 07.04.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги відсутність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку про скасування відповідного судового наказу.

При цьому Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» належить роз`яснити право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Щодо вимог в частині стягнення судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

До заяви додано доказ сплати судового збору у розмірі 134,20 грн., що підтверджується квитанцією від 13.04.2023, а також докази оплати ОСОБА_1 послуг адвоката у сумі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 13.04.2023, детальним описом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ордером на надання правничої допомоги від 10.04.2023, договором про надання правничої допомоги від 10.04.2023 та свідоцтвом про право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст.42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. При цьому в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони у справі. Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

При цьому з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, законодавець пропонує здійснювати під час пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 164, 170, 171, 260,261 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Судовий наказ Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2023 у справі №133/775/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання природного газу в сумі 14881,78 коп. та судового збору в сумі 268,40 грн. скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Кучерук